ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року	Львів	Справа № 260/5663/25 пров. № А/857/12176/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гуляка В. В.	
 	Заверухи О. Б.	
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у справі № 260/5663/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, (головуючий суддя першої інстанції Іванчулинець Д.В., за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, місто Ужгород, дата складання повного тексту 19 січня 2026 року),
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач), у якому просить суд: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови оформленої листом від 30.06.2025 року № 2272-2142/4- 02/8-0700/25 у зарахуванні страхового стажу періоду роботи в Управлінні Служби безпеки України в Закарпатській області з 01.01.2017 року по 31.01.2025 року ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з 01.03.2025 року зарахувати до страхового стажу період роботи в Управлінні Служби безпеки України в Закарпатській області з 01.01.2017 року по 31.01.2025 року ОСОБА_1 , який дає право на пенсію та виплачувати пенсію в повному обсязі з урахуванням указаного періоду. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 29.04.2025 року звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про роз`яснення причин неврахування його страхового стажу у призначеній йому пенсії після 31.12.2016 року. 13.05.2025 року ОСОБА_1 ознайомився із своєю пенсійною справою та отримав роздруківки документів в її змісті.
Відповідно до отриманого 13.05.2025 року алгоритму розрахунку пенсії ОСОБА_1 , відомості в ньому про страховий стаж завершуються 31.12.2016 року і складають 16 років 06 місяців 00 днів, а решта відомостей означеного характеру після вказаної дати відсутні.
06.06.2025 року ОСОБА_1 отримав відповідь від ГУ ПФУ в Закарпатській області від 30.05.2025 року № 2272-2142/Ч-02/8-0700/25 на свою заяву від 29.04.2025 року. ГУ ПФУ в Закарпатській області вказало, що враховано період проходження позивачем строкової військової служби з 24.06.1987 по 10.06.1989 роки, та не зараховано період навчання з 01.09.1988 по 28.02.1991 роки, з огляду на те, що диплом НОМЕР_1 від 28.02.1991 року не містить відомостей про дату вступу та про дату продовження навчання після закінчення строкової служби. Крім того, до страхового стажу ГУ ПФУ в Закарпатській області не зарахувало період роботи в УСБУ в Закарпатській області з 01.01.2017 року по 31.01.2025 року, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні дані про сплату внесків. 
Наведені обставини стали приводом для звернення до суду. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року позов задоволено повністю. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови оформленої листом від 30.05.2025 року № 2272-2142/4- 02/8-0700/25 у зарахуванні страхового стажу періоду роботи в Управлінні Служби безпеки України в Закарпатській області з 01.01.2017 року по 31.01.2025 року ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з 01.03.2025 року зарахувати до страхового стажу період роботи в Управлінні Служби безпеки України в Закарпатській області з 01.01.2017 року по 31.01.2025 року ОСОБА_1 , який дає право на пенсію та виплачувати пенсію в повному обсязі з урахуванням указаного періоду.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ПФУ в Закарпатській області при наданні відповіді-відмови від 30.05.2025 року № 2272-2142/Ч-02/8-0700/25, володіло відомостями про страховий стаж ОСОБА_1 і сплачені страхувальником (роботодавцем) страхові внески, однак відмовило у зарахуванні вказаного періоду страхового стажу, що призвело до неправильного обрахунку, нарахування і виплати пенсії позивача, чим порушило його право на гарантований, належний рівень пенсійного забезпечення, з порушенням вимог чинного законодавства, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 необхідно періоди роботи в Управлінні Служби безпеки України в Закарпатській області з 01.01.2017 року по 31.01.2025 року.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову.
Таку позицію відповідач пояснює тим, що перевіркою матеріалів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 , встановлено, що період навчання (диплом серії НОМЕР_1 від 28.02.1991 року) перетинається з періодом проходження військової служби (довідка №58/11-178 від 28.02.2025 року). Диплом про навчання не містить відомостей про дату вступу та про дату продовження навчання після закінчення військової строкової служби. 
Довідки видані Управлінням Служби безпеки України в Закарпатській області про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески щодо ОСОБА_1 за період з 1999 року по 2025 року, не вважається поданими персоніфікованими відомостями про грошове забезпечення та сплату страхових внесків. Тобто, станом на поточний період, в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування по Управлінню Служби безпеки України в Закарпатській області відсутні персоніфіковані відомості про грошове забезпечення та сплату страхових внесків.
За періоди проходження військової служби позивача заробітна плата з 01.01.1999 по 31.12.2016 року та страховий стаж з 01.01.2004 по 31.12.2016 року обчислюються на підставі довідок про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески, виданих Управлінням Служби безпеки України в Закарпатській області. При цьому підстави для врахування до страхового стажу та заробітної плати періоду служби з 01.01.2017 року по 31.01.2025 року згідно довідок про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески, виданих Управлінням Служби безпеки України в Закарпатській області, відсутні.
Листом Головного управління від 30.05.2025 року за №2272-2142/Ч-02/8-0700/25 позивача було проінформовано, що в Державному реєстрі загальнообов`язкового соціального страхування відсутні відомості про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 01.01.2017 року по 31.01.2025 року. Оскільки дані про заробітну плату та страховий стаж за період військової служби позивача з 01.01.2017 по 31.01.2025 в реєстрі застрахованих осіб відсутні, підстави для його зарахування відсутні. Враховуючи відповідність дій Головного управління нормам чинного законодавства, котрим врегульовані наявні спірні правовідносини, повідомляємо про відсутність підстав в задоволенні позову.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що 18 лютого 2025 року ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ), звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі – ГУ ПФУ в Закарпатській області) із заявою про призначення пенсії згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 року.
ГУ ПФУ в Закарпатській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком згідно рішення від 25.02.2025 року № 071750015486 у зв`язку із відсутністю документів про безпосередню участь в АТО. 
28 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із повторною заявою про призначення пенсії додавши до неї копії документів.
01 березня 2025 року ГУ ПФУ в Закарпатській області відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” призначило ОСОБА_1 пенсію за віком, пенсійна справа № 071750015486.
Після призначення пенсії 29 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Закарпатській області, в якій просив: - повідомити відомості про загальний трудовий та страховий стаж, що став підставою для призначення пенсії з 01.03.2025 року; - повідомити обсяг врахованого трудового та страхового стажу на час призначення пенсії; - надати відомості про неврахований страховий стаж з вказанням періодів (щомісячно) та обґрунтування причин його не зарахування. У випадку наявності неврахованих періодів страхового стажу, повідомити якими документами ці періоди мають бути підтверджені для їх зарахування; - надати протокол перерахунку пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою № 071750015486, з моменту її призначення та з 01.04.2025 року; - надати рішення про призначення пенсії; - надати копії всіх аркушів пенсійної справи. У випадку неможливості отримання копій прошу повідомити причини та надати роздруківку всіх документів наявних в електронній пенсійній справі, в т.ч. рішення про призначення пенсії, протоколами перерахунку, з вказанням всіх її складових; - надати можливість ознайомитись з пенсійною справою.
13 травня 2025 року позивач ознайомився із своєю електронною пенсійною справою та отримав роздруківку вмісту документів, звідки дізнався, що 26 березня 2025 року пенсія ОСОБА_1 була перерахована згідно з рішенням № 071750015486, при цьому, як у змісті вказаного рішення про призначення пенсії так і в протоколі її перерахунку від 26.03.2025 року тривалість стажу зазначена 27 років 00 місяців 24 дня.
Згідно з розрахунком за “Формою РС-право”, що наявний в пенсійній справі ОСОБА_1 , при призначенні йому пенсії в такий розрахунок пенсійний орган врахував наступні періоди трудової діяльності: - з 24.06.1987 року по 10.06.1989 року, військова строкова служба; - з 18.04.1991 року по 26.08.1992 року (відомості в графі особливості трудової діяльності відсутні); - з 11.03.1993 року по 31.01.1995 року (відомості в графі особливості трудової діяльності відсутні); - з 01.02.1995 року по 05.05.1998 року (відомості в графі особливості трудової діяльності відсутні); - з 20.05.1998 року по 12.11.1999 року (відомості в графі особливості трудової діяльності відсутні); - з 23.11.1999 року по 31.12.2003 року, військова служба інша; - з 01.01.2004 року по 18.08.2014 року, військова служба інша; - з 19.08.2014 року по 17.09.2014 року, військова служба в особливий період; - з 18.09.2014 року по 31.12.2016 року, військова служба інша.
Зі змісту вказаного розрахунку за “Формою РС-право”, страховий стаж з урахуванням перетину періодів вказаний 27 років 00 місяців 24 дня, однак, відомості про зарахування його періоду після 31.12.2016 року - відсутні.
13 травня 2025 року ОСОБА_1 ознайомився із своєю пенсійною справою та отримав роздруківки документів в її змісті.
Відповідно до отриманого 13 травня 2025 року алгоритму розрахунку пенсії, ОСОБА_1 , відомості в ньому про страховий стаж завершуються 31.12.2016 року і складають 16 роки 06 місяців 00 днів, а решта відомостей означеного характеру після вказаної дати відсутня.
06 червня 2025 року ОСОБА_1 отримав відповідь з ГУ ПФУ в Закарпатській області від 30 травня 2025 року № 2272-2142/Ч-02/8-0700/25, в якій вказано, що враховано період проходження ОСОБА_1 строкової військової служби з 24.06.1987 року по 10.06.1989 року, та не зараховано йому період навчання з 01.09.1988 року по 28.02.1991 року, з огляду на те, що диплом НОМЕР_1 від 28.02.1991 року не містить відомостей про дату вступу та про дату продовження навчання після закінчення строкової служби.
Крім того, до страхового стажу ГУ ПФУ в Закарпатській області не враховано період роботи в УСБУ в Закарпатській області з 01.01.2017 року по 31.01.2025 року, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні дані про сплату внесків.
Разом з тим, в електронній пенсійній справі ОСОБА_1 наявні довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески видані УСБУ в Закарпатській області за формою згідно Постанови правління Пенсійного фонду України від 04.02.2021 року № 3-1, а саме: - від 18.02.2025 року № 58/38 (за період з 1999 року по 2001 року); - від 18.02.2025 року № 58/39 (за період з 2002 року по 2004 року); - від 18.02.2025 року № 58/40 (за період з 2005 року по 2007 року); - від 18.02.2025 року № 58/41 (за період з 2008 року по 2010 року); - від 18.02.2025 року № 58/42 (за період з 2011 року по 2013 року); - від 18.02.2025 року № 58/43 (за період з 2014 року по 2016 року); - від 18.02.2025 року № 58/44 (за період з 2017 року по 2019 року); - від 18.02.2025 року № 58/45 (за період з 2020 року по 2022 року); - від 18.02.2025 року № 58/46 (за період з 2023 року по 2025 року).
Крім того, в матеріалах пенсійної справи наявна довідка про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески в період з 01.11.2018 року по 31.07.2019 року видана Фінансово-економічним управлінням Служби безпеки України від 25.07.2024 року № 21/2-1936.
Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо вилучення із його страхового стажу та не врахування заробітної плати в період роботи (проходження військової служби в УСБУ в Закарпатській області) з 01.01.2017 року по 31.01.2025 року, що в свою чергу призвело до неправильного визначення, нарахування та виплати отримуваної ним пенсії, у зв`язку із чим звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003р. (надалі також Закон № 1058-IV) регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян
Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж – це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Як визначає ст. 1 Закону України № 1058-IV, страхові внески – це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страхувальники роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону. 
За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону № 1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у тому числі які є резидентами Дія Сіті, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за гіг-контрактами, іншими договорами цивільно-правового характеру.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону № 1058-IV, страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці, зокрема, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону.
Отже, зважаючи на викладене, колегія суддів зауважує, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.
З метою забезпечення обліку застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування в Україні діє система персоніфікованого обліку та Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У розумінні п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464) державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі Державний реєстр) – це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.
Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону № 2464-VI реєстр застрахованих осіб автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.
Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування і соціальними та іншими виплатами, передбаченими законодавством, та електронного реєстру листків непрацездатності, порядок організації ведення та надання інформації з якого встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є податкові органи, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, та Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
За приписами частини 6 статті 21 Закону № 1058 (в редакції, чинні до жовтня 2017 року), відомості про осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-10, 12-15, 18 статті 11 цього Закону, подаються до територіального органу Пенсійного фонду страхувальниками-роботодавцями, відповідними підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують цим особам заробітну плату, грошове забезпечення (заробіток), допомогу.
Згодом, Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” від 03.10.2017 № 2148-VIII до вказаної вище статті були внесені зміни, відповідно до яких зазначена законодавча норма викладена в наступній редакції: “Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства”.
Отже, обов`язок щодо подання до Пенсійного фонду відомостей про заробітну плату застрахованої особи, на яку сплачено страхові внески, покладається саме на роботодавця.
Наведене узгоджується з нормами ч. 2 ст. 20 Закону № 2464-VI, відповідно до яких персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.
Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону № 2464-VI зміни та уточнення вносяться до відомостей реєстру застрахованих осіб у порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Правління Пенсійного фонду України постановою від 18.06.2014 № 10-1 затвердило Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (надалі також Постанова №10-1), яке визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.
За вимогами п. 4 розділу І Постанови №10-1 реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.
Відповідно до п. 1 розділу ІІ (“Формування Реєстру застрахованих осіб”) Постанови №10-1 реєстр застрахованих осіб формується як система накопичення, збереження електронних даних на базі централізованих інформаційних технологій відповідно до вимог Законів України “Про електронні документи та електронний документообіг”, “Про електронний цифровий підпис”, “Про захист персональних даних”, “Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах”.
Пункт 2, вказаного розділу Постанови №10-1 передбачає джерела формування реєстру застрахованих осіб, як визначені ст. 18 Закону і складаються з:
- звітності та повідомлень про прийняття працівника на роботу;
- системи персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
- електронних пенсійних справ;
- системи обліку сплати страхових внесків;
- фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування;
- відомостей, що подаються застрахованими особами у випадках, передбачених законами та цим Положенням;
- реєстру страхувальників Державного реєстру;
- центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану;
- звернень громадян до органів Пенсійного фонду України;
- інших джерел, передбачених законодавством.
Постановою Пенсійного фонду № 8-1 від 27.03.2018 року були внесені зміни до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема, в частині, що стосується даних облікової картки Реєстру застрахованих осіб, змін та уточнень до них.
Згідно з п. 2 розділу IV Положення, до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме:
- персоніфіковані відомості про застрахованих осіб та інформація про нарахування страхових внесків, про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні та із загальнообов`язкового державного соціального страхування, період, який відповідно до законодавства зараховується до страхового стажу без сплати страхових внесків, кількість календарних днів перебування у трудових та цивільно-правових відносинах, проходження служби за відповідний місяць, що подаються страхувальниками у складі звітності; 
- відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомога та компенсація, на які нараховано і з яких сплачено страхові внески), що подаються роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.
ЗА приписами п. 3 розділу IV Положення, відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд вказує, що нормами Положення передбачений порядок внесення інформації щодо застрахованих осіб до Реєстру застрахованих осіб, а також уповноважені на те органи, яким, в даному випадку є роботодавці.
Згідно із правовою позиціє висловленої Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 01.11.2018 у справі №199/1852/15-а, від 27.02.2019 у справі №638/5795/17, від 31.10.2019 у справі №683/1814/16-а, від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а та від 26.03.2020 у справі №299/3616/16-а, від 02.08.2022 у справі № 560/4616/20, від 31.10.2019 року у справі №226/1994/17, при розгляді аналогічних спорів: неодноразово вказував на те, що відповідно до ст. 106 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним засадам у сфері соціального захисту. Тому особа не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому вона працює.
Кабінету Міністрів України постановою від 21.08.2019 року № 770 затвердив Порядок зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу за період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2006 року (далі – Порядок).
Відповідно до п. 2 Порядку, під час звернення за призначенням пенсії (переведенням на пенсію відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”) особою, яка належить до однієї із категорій, зазначених у п. 1 цього Порядку, територіальний орган Пенсійного фонду України перевіряє індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01.01.2004 року по 31.12.2006 року, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі реєстр застрахованих осіб). 
Територіальний орган Пенсійного фонду України зараховує відповідні періоди служби до страхового стажу на підставі реєстру застрахованих осіб, якщо в ньому є необхідні для обчислення страхового стажу відомості щодо грошового забезпечення та сплати страхових внесків.
У разі відсутності в реєстрі застрахованих осіб відомостей щодо грошового забезпечення страховий стаж зараховується на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, виданої військовою частиною чи органом, який виплачує (виплачував) грошове забезпечення.
У разі передачі справ до архівних установ довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески подаються військовою частиною чи органом, який сплачував грошове забезпечення, на підставі інформації з архівних установ.
У разі ліквідації (припинення діяльності) військової частини чи органу, який виплачує (виплачував) грошове забезпечення, довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески видаються правонаступниками або органами, які уповноважені рішеннями керівників державних органів.
Форми довідок про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески затверджуються правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
Якщо документи про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески зберігаються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, знищені у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин, суми грошового забезпечення розраховуються в порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики.
Відповідно до п. 7 Порядку територіальний орган Пенсійного фонду України, що призначає пенсію, має право перевіряти обгрунтованість видачі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.
Порядок подання, обліку та оброблення відсутніх у реєстрі застрахованих осіб персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків, необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, відомості про яких становлять інформацію з обмеженим доступом, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики, Міноборони, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, МВС, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Управлінням державної охорони (п. 15 Порядку № 770).
Однак, правлінням Пенсійного фонду України не затверджено порядку подання, обліку та оброблення відсутніх у реєстрі застрахованих осіб персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків, необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, відомості про яких становлять інформацію з обмеженим доступом.
Як встановлено з матеріалів справи, з метою призначення пенсії, ОСОБА_1 28.02.2025 звернувся до пенсійного органу із відповідною заявою надавши всі необхідні документи.
За наслідками розгляду вказаної вище заяви, 01 березня 2025 року ГУ ПФУ в Закарпатській області, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” призначило ОСОБА_1 пенсію за віком.
Зі змісту листа відмови оформленої листом від 30.05.2025 року № 2272-2142/4- 02/8-0700/25, апеляційний суд встановив наступне.
До страхового стажу період роботи (військової служби) в УСБУ в Закарпатській області з 01.01.2017 року по 31.01.2025 року, посилаючись на те, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні дані про сплату страхових внесків.
Так, апеляційний суд звертає увагу, що з матеріалів справи слідує, що позивач, звертаючись до пенсійного органу із відповідно заявою, долучив до такої довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, які видані УСБУ в Закарпатській області та Фінансово-економічним управлінням СБУ, за формою визначеною Правління Пенсійного фонду України “Про затвердження форми довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески та Порядку розрахунку сум грошового забезпечення, якщо документи про його нарахування та про сплачені страхові внески зберігаються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя або знищено” від 04.02.2021 № 3-1, а саме: - від 18.02.2025 року № 58/38 (за період з 1999 року по 2001 року); - від 18.02.2025 року № 58/39 (за період з 2002 року по 2004 року); - від 18.02.2025 року № 58/40 (за період з 2005 року по 2007 року); - від 18.02.2025 року № 58/41 (за період з 2008 року по 2010 року); - від 18.02.2025 року № 58/42 (за період з 2011 року по 2013 року); - від 18.02.2025 року № 58/43 (за період з 2014 року по 2016 року); - від 18.02.2025 року № 58/44 (за період з 2017 року по 2019 року); - від 18.02.2025 року № 58/45 (за період з 2020 року по 2022 року); - від 18.02.2025 року № 58/46 (за період з 2023 року по 2025 року); - від 25.07.2024 року № 21/2-1936 (за період з 01.11.2018 року по 31.07.2019 року).
Варто зауважити, що наведені вище документи, станом на 13 травня 2025 року вже були наявні в матеріалах його електронної пенсійної справи на час ознайомлення з нею.
Отже, апеляційний суд вважає, що Головне управління ПФУ в Закарпатській області при наданні відповіді-відмови від 30.05.2025 року № 2272-2142/Ч-02/8-0700/25, володіло відомостями про страховий стаж ОСОБА_1 і сплачені страхувальником (роботодавцем) страхові внески, а відтак, суд першої інстанції правильно вказав, на протиправності відмови у зарахуванні вказаного періоду страхового стажу, що призвело до неправильного обрахунку, нарахування і виплати пенсії позивача, чим, у свою чергу, порушено право позивача на гарантований, належний рівень пенсійного забезпечення, з порушенням вимог чинного законодавства, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови оформленої листом від 30.05.2025 року № 2272-2142/4- 02/8-0700/25 у зарахуванні страхового стажу періоду роботи в Управлінні Служби безпеки України в Закарпатській області з 01.01.2017 року по 31.01.2025 року ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з 01.03.2025 року зарахувати до страхового стажу період роботи в Управлінні Служби безпеки України в Закарпатській області з 01.01.2017 року по 31.01.2025 року ОСОБА_1 , який дає право на пенсію та виплачувати пенсію в повному обсязі з урахуванням указаного періоду.
Варто звернути увагу, що під час розгляду справи апеляційний суд встановив, що листом від 30.05.2025 року № 2272-2142/4- 02/8-0700/25 позивачу надано відповідь та роз`яснення щодо зарахування стажу за наслідками розгляду поданої заяви від 29.04.20235.
Так, колегія суддів не погоджується із встановленими судом першої інстанції обставинами щодо реквізитів листа-відмови, а саме «від 30.06.2025 року № 2272-2142/4- 02/8-0700/25», оскільки такий лист датовано саме 30.05.2025 (а.с. 32). Також, варто вказати на допущеній позивачем описці у позовних вимогах щодо дати вказаного листа-відмови.
Поряд із цим, колегія суддів зазначає, що встановлена розбіжність у даті спірної відповіді пенсійного органу не впливає на правильність вирішення спору по суті, та може бути предметом розгляду судом питання про виправлення описки у судовому рішенні. 
Наведені дані не скасовують правильності висновку суду першої інстанції про протиправність дій відповідача, що не відповідає вимогам чинного законодавства.
Зі змісту статті 317 КАС України слідує, що не може бути скасоване правильне по суті та законне судове рішення лише з формальних підстав. Отже, технічні чи описові неточності не тягнуть за собою скасування рішення суду, якщо вони не впливають на суть справи.
Суд апеляційної інстанції враховує, що згідно із п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухваливши судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскільки підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у справі № 260/5663/25, в частині задоволення позову, - без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	О. Б. Заверуха