УКРАЇНА
Романівський районний суд Житомирської області
295/17974/25
2/290/454/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
25 червня 2026 року	селище Романів	

Романівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Шакалова Андрія Вікторовича розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ», ЄДРПОУ 42806643, вул. Лєскова, 9 літ. А, м. Київ до  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ОПИСОВА ЧАСТИНА
1.Рух справи.
1.1. 06 березня 2026 року позовна заява надійшла до Романівського районного суду Житомирської області за територіальною підсудністю. 
1.2. 11 березня 2026 року було відкрито провадження по справі, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
1.3.Судом направлено сторонам ухвалу про відкриття провадження, сторони повідомлені належним чином. Відповідач повідомлений в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України.
1.4. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.
1.5. 17.03.2026 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
2.Обґрунтування позовних вимог.
2.1. У позовній заяві зазначено, що 17.07.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем укладено договір кредитної лінії №00-10484452 в формі електронного документа з використанням електронного підпису.
2.2. Сума (загальний розмір) кредитного ліміту становить 7700 грн. Строк кредитування – 360 днів. Дата остаточного повернення кредиту - 12.07.2026 року; процентна ставка – 0,94% за кожен день користування кредитом.
2.3. Відповідач належним чином умови договору не виконував і має непогашену заборгованість перед ТОВ «МАКС КРЕДИТ» в сумі 15721.86 грн. (п`ятнадцять тисяч сімсот двадцять одна гривня вісімдесят шість копійок), що складається з заборгованості з тіла кредиту в сумі 7700.00 грн. (сім тисяч сімсот гривень нуль копійок), заборгованість за комісією 1540.00 грн. (одна тисяча п`ятсот сорок гривень нуль копійок), суми заборгованості за процентами 3401.86 грн. (три тисячі чотириста одна гривня вісімдесят шість копійок) та заборгованість зі штрафів 3080.00 грн (три тисячі вісімдесят гривень нуль копійок), яку позивач просив стягнути на свою користь.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
1.Обставини справи встановлені судом.
1.1. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
1.2. Судом об`єктивно встановлено, що 17.07.2025 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-10484452у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Підписання відповідачем договору було здійснено за допомогою одноразового ідентифікатора 85157.
1.3.Відповідно до договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 7700 грн. з переказом на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); на строк – 360 днів до 12.07.2026; процентна ставка – 0,94% за кожен день користування кредитом.
1.4. На підтвердження зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача представник позивача подав до суду клопотання про витребування доказів. Дане клопотання було задоволене, витребувана інформація надійшла до суду 23.06.2026 року та підтверджує переказ коштів на рахунок відповідача у сумі 7700 грн 17.07.2025 року.
1.5. Відповідач належним чином умови договору не виконував і має непогашену заборгованість перед ТОВ «МАКС КРЕДИТ» в сумі 15721.86 грн. (п`ятнадцять тисяч сімсот двадцять одна гривня вісімдесят шість копійок), що складається з заборгованості з тіла кредиту в сумі 7700.00 грн. (сім тисяч сімсот гривень нуль копійок), заборгованість за комісією 1540.00 грн. (одна тисяча п`ятсот сорок гривень нуль копійок), суми заборгованості за процентами 3401.86 грн. (три тисячі чотириста одна гривня вісімдесят шість копійок) та заборгованість зі штрафів 3080.00 грн (три тисячі вісімдесят гривень нуль копійок), яку позивач просив стягнути на свою користь.
1.6. 17.03.2026 представник відповідача на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому просила прийняти відзив та відмовити у позовних вимогах в повному обсязі.
2.Законодавство, що регулює спірні правовідносини сторін.
2.1. Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
2.2. Приписи частин 1, 3 статті 509 ЦК України передбачають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
2.3. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.
2.4. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
2.5. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
2.6. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
2.7. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
2.8. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України).
2.9. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
2.10. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
2.11. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
2.12. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
2.13. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
2.14. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
2.15. Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
2.16. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайт інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
2.17. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію").
2.18. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
2.19. Судом установлено, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 7 700,00 грн. Умовами договору передбачено право кредитодавця нараховувати проценти за користування кредитом у розмірі 0,94 % за кожний день користування кредитними коштами протягом строку кредитування. Факт перерахування кредитних коштів відповідачу підтверджується наданими позивачем доказами, зокрема інформацією АТ КБ «ПриватБанк», яка є належним та допустимим доказом у розумінні вимог цивільного процесуального законодавства. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд дійшов висновку, що нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснено відповідно до умов кредитного договору, а тому заявлені вимоги в цій частині є обґрунтованими.
З огляду на викладене, суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 700,00 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 3 401,86 грн, а всього — 11 101,86 грн.
3. Щодо вимоги в частині стягнення заборгованості за штрафними санкціями та комісією.
3.1. Вирішуючи питання щодо стягнення штрафних санкцій в розмірі– 3080 грн. суд зазначає наступне. 
3.2. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
3.3. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який на цей час триває.
3.4. Згідно пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
3.5. Враховуючи вищевказані положення закону, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача штрафних санкцій– 3080 грн. задоволенню не підлягає. 
3.6. Вирішуючи питання щодо стягнення комісії в розмірі– 1540 грн, суд зазначає наступне. 
3.7. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення комісії за надання кредиту у розмірі 1540,00 грн, суд виходить із такого.
3.8. Відповідно до пункту 1.6 договору кредитної лінії кредитодавець одноразово в момент видачі кредиту нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 20 % від суми кредиту, що становить 1540,00 грн. У договорі зазначено, що така комісія є одноразовою платою за надання кредиту та не є платою за додаткову чи супутню послугу кредитодавця. Аналогічна інформація міститься і в Паспорті споживчого кредиту.
3.9. Разом із тим саме по собі зазначення сторонами у договорі правової природи платежу не є безумовною підставою для його стягнення, оскільки суд зобов`язаний перевірити відповідність таких умов вимогам закону.
3.10. Відповідно до статей 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законом, є нікчемними.
3.11.Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 зазначила, що при вирішенні питання щодо правомірності стягнення комісій за кредитним договором суд повинен встановити не лише назву відповідного платежу, а й його фактичну правову природу, а також з`ясувати, чи є такий платіж оплатою самостійної послуги, яка реально надається споживачу.
3.12. У даній справі позивач не навів жодних доводів щодо того, які саме дії кредитодавця є окремою платною послугою, за яку встановлена комісія у розмірі 1540,00 грн. Позовна заява містить лише посилання на умови договору, однак не розкриває економічного та правового змісту такого платежу.
3.13. При цьому із матеріалів справи вбачається, що кредитодавець уже отримує плату за користування кредитом у вигляді процентів, визначених договором, а будь-яких додаткових чи самостійних послуг, які були б надані відповідачу саме в обмін на сплату комісії, матеріали справи не містять.
3.14. Таким чином, позивачем не доведено правових підстав для стягнення зазначеної комісії, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
3.15. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено правомірності стягнення з відповідача комісії, оскільки з тексту позовної заяви взагалі не випливає і зміст наданих послуг, і обґрунтованість встановлення плати за її надання відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» та вважає за необхідне відмовити у задоволенні стягнення комісії в розмірі 1540 грн. грн з відповідача на користь позивача.
4. Розподіл судових витрат.
4.1. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1710,55 грн.
При ухваленні рішення суд керувався ст.ст. 2-5, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України.
РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
1.Рішення суду.
1.1.Позов задовольнити частково.
1.2. Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» (ЄДРПОУ 42806643, вул. Лєскова, 9 літ. А, м. Київ) заборгованість за кредитним договором в розмірі 11 101,86 гривень.
1.3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» судові витрати у розмірі 1710,55 гривень.
2. Процедура набрання рішенням законної сили та процедури оскарження.
2.1. Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду через Романівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
2.2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя	Андрій ШАКАЛОВ