Справа № 946/2839/25 
Провадження № 2-а/946/4/26  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді – Присакар О.Я.,
за участю: секретаря судового засідання – Воронової В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управляння Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управляння Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4500686 від 14.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, закриття справи про адміністративне правопорушення та стягнення судових витрат, мотивуючи тим, що відсутні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідач надав завис з мобільного телефону поліцейського, відеозапис не містить повної фіксації подій.
В судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник позивача надав заяву від 29.06.2026 року про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на задоволенні позову.
В судове засідання представник відповідача - ГУНП в Одеській області не з`явився, представник відповідача надав заяву від 29.06.2026 року про розгляд справи за його відсутності, надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що старший сержант поліції Дяков І. І., складаючи та виносячи постанову серії ЕНА № 4500686 від 14.04.2025, діяв у межах повноважень, визначених статтею 255 КУпАП, наказом МВС № 1026 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» та Положенням про патрульну поліцію, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 877 від 16.11.2015. Зазначена постанова відповідає вимогам статей 283–284 КУпАП: у ній чітко зазначено дату й час події (14 квітня 2025 р., 16:45), точне місце скоєння правопорушення (м. Ізмаїл, вул. Суворова, 35), диспозицію порушеного пункту 16.11 ПДР України, норму притягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, повні анкетні дані правопорушника, опис обставин порушення та перелік доказів, зокрема посилання на відеозапис із нагрудної камери. До матеріалів справи долучено належні та допустимі докази: оригінал згаданої постанови, цифровий файл відеозапису тривалістю 2 хв. 18 сек. (BG-21-045 2025-04-14.mp4). Сукупність наведених документів і технічних матеріалів відповідає критеріям належності й допустимості доказів, установленим частиною другою статті 251 КУпАП.
Згідно ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Дослідивши матеріали справи, відеозапис, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що 14.0.2025 року поліцейським Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області Дяковим І.І., в с. Броска Ізмаїльського району, вул. Василя Омельченка (Жовтнева), 69, відносно ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4500686 від 14.04.2025 року, якою на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.
З постанови серії ЕНА № 4500686 від 14.04.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 , 14.04.2025 року о 15:54:00 236 км А/Д М-15 Одеса-Рені, керуючи транспортним засобом Vox 50, реєстраційний номер НОМЕР_1 по другорядній дорозі не надав переваги в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, чим порушив п. 16.11 ПДР – порушення дій водія чиє ТЗ рухається по другорядній на перехресті нерівнозначних доріг, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Відповідно до п. 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами) на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На підтвердження факту порушення позивачем п. 16.11 ПДР представником відповідача був наданий суду відеозапис, з якого вбачається, що двоколісний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 рухаючись другорядною дорогою не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» у результаті чого не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався головною дорогою. При цьому, з відеозапису вбачається, що перед виїздом з другорядної дороги на головну дорогу наявний знак 2.1 «Дати дорогу».
Стосовно тверджень представника позивача, що відеозапис здійснювався на мобільний телефон, суд зазначає, що згідно п. 7 оскаржуваної постанови, до постанови додається відеозапис з нагрудної камери, в свою, чергу представником позивача не було надано доказів здійснення відеозапису на особистий мобільний телефон поліцейського.
За таких обставин, спростовується твердження позивача, що він не порушував вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та відповідно вимоги п. 16.11 ПДР, відповідно яким на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Таким чином, судом встановлено, що позивач 14.04.2025 року о 15:54:00 236 км А/Д М-15 Одеса-Рені, керуючи транспортним засобом Vox 50, реєстраційний номер НОМЕР_1 по другорядній дорозі не надав переваги в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, чим порушив п. 16.11 ПДР – порушення дій водія чиє ТЗ рухається по другорядній на перехресті нерівнозначних доріг, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Таким чином, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17, номер рішення в ЄДРСР № 72790884. 
Позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги, а також доказів на спростування факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Враховуючи, що позивачем була порушена вимога п. 16.11 Правил дорожнього руху, будь-яких порушень процедури винесення оскаржуваної процедури судом встановлено не було, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управляння Національної поліції в Одеській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4500686 від 14.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, закриття справи про адміністративне правопорушення.
В зв`язку з відмовою в задоволенні позову, не підлягає стягненню з відповідача сплачена позивачем сума судового збору.
Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управляння Національної поліції в Одеській області (адреса: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15-А, код ЄДРПОУ: 40108740) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4500686 від 14.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, закриття справи про адміністративне правопорушення та стягнення судових витрат - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Повний текст рішення складено та підписано 29.06.2026 року.

Суддя: 	О.Я.Присакар