Коростенський міськрайонний суд Житомирської області  

Справа № 279/682/26
Провадження № 2/279/1165/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2026 року           м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Івашкевич О.Г., з секретарем судового засідання Маковською Д.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу № 279/682/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,
ВСТАНОВИВ:
До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшла позовна заява  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. 
В обґрунтування позову зазначає, що 30 грудня 2025 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір № 143 про надання правничої допомоги. Відповідно до умов договору він зобов`язався надати відповідачу правничу допомогу з питання отримання відстрочки від мобілізації, а відповідач - оплатити надані послуги у порядку та розмірах, визначених договором. Відповідач звернувся до нього після отримання двох відмов у наданні відстрочки від мобілізації. На виконання умов договору ним було вивчено надані документи, проведено правовий аналіз ситуації, надано правничі консультації, а також сформовано та підготовлено повний пакет необхідних документів. За результатами наданої правничої допомоги відповідач 06.01.2026 року отримав відстрочку від мобілізації, що підтверджує належне та повне виконання ним договірних зобов`язань. 
Згідно з пунктом 4.1 договору гонорар за надання правничої допомоги становив 10 000 гривень та підлягав сплаті протягом трьох банківських днів з моменту надання послуг. Вказаний обов`язок відповідачем виконаний не був. Відповідач неодноразово повідомляв про намір виконати грошове зобов`язання, однак таких дій не вчинив. 
14 січня 2026 року, з урахуванням того, що правничу допомогу було надано без судового супроводу справи, позивач, керуючись принципами добросовісності та розумності, в односторонньому порядку зменшив розмір гонорару до 5 000 гривень, про що повідомив відповідача. Часткова оплата у розмірі 500 гривень була зарахована як аванс, однак залишок заборгованості сплачений не був. Незважаючи на неодноразові звернення та надання реквізитів для здійснення оплати, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, заборгованість не погасив, чим порушив умови договору та вимоги цивільного законодавства України.
Враховуючи, що заборгованість за договором залишається непогашеною, оскільки відповідач ухиляється від взятих на себе зобов`язань та добровільно не сплачує прострочену заборгованість, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором № 143 про надання правничої допомогивід 30.12.2025 року у розмірі 5000 грн. Одночасно просить суд судові витрати покласти на відповідача.
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16.02.2026 року відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов, подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову.
Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації. Ухвалу про відкриття провадження у справі отримав, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. У встановлений строк правом подачі відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв, клопотань, що стосуються розгляду справи до суду не подав.
Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду ненадходили.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами справи. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5,8 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 30.12.2025 року між адвокатом Майстренко Максимом Сергійовичем (адвокат) та ОСОБА_2 (клієнт) було укладено договір №143 про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надавати клієнту правничу допомогу, зокрема представництво інтересів клієнта в судах усіх інстанцій, органах державної влади та місцевого самоврядування, Міністерства оборони України. 
Відповідно до розділу 4 договору загальний розмір гонорару адвоката становить 10000 грн. Клієнт сплачує гонорар у розмірі 10000 грн. протягом 3 банківських днів з моменту підписання договору. За вибором клієнта оплата за договором здійснюється готівкою. 
Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно з положеннями ст. 34 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.
За змістом ст. 632, 903 ЦК України ціна договору (плата за договором) - форма грошового визначення вартості наданих послуг. Виплата виконавцю послуги здійснюється за виконання ним договірного обов`язку.
Формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар (плата за договором), порядок обчислення якого (фіксований розмір чи погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо відповідно до ст. 35 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відповідно до положень ст. 6, 627 ЦК України в їх системному зв`язку, сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості й можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносин на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це ("заборонено законом") або якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту чи суті відносин між сторонами.
Отже, свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою, за договором про надання юридичних послуг у формі представництва в суді, є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи в суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес).
Реалізуючи принцип свободи договору, сторони не вправі змінювати імперативну вимогу закону щодо предмета договору про надання юридичних послуг шляхом визначення в безпосередній чи завуальованій формі плати, внаслідок дострокового розірвання договору, яка не є гонораром.
Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).
Згідно зі ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.1,2 ст. 80 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України).
Позивач, обґрунтовуючи позов, не надав до суду жодних доказів наданих послуг (виконаних робіт), звіту про виконану роботу або акта наданих послуг, підписаного відповідачем. 
Матеріали справи не містять відомостей, які саме дії, передбачені ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", були фактично вчинені позивачем в інтересах відповідача. 
Згідно зі ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є, зокрема надання правової інформації, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів особи у судах, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Суд зазначає, що для стягнення гонорару недостатньо самого лише факту укладення договору, адвокат як суб`єкт професійної діяльності має довести обсяг і зміст наданих послуг.
Сторони передбачили, що надання правової допомоги згідно з п.5.3 договору №143 про надання правничої допомоги закривається двостороннім Актом.
Надані позивачем роздруківки скриншотів листування в мобільному додатку "Viber" та/чи/або"Telegram", "WhatsApp" суд не бере до уваги, оскільки з них не можливо ідентифікувати суб`єктний склад осіб, а сам зміст повідомлень не містить конкретних відомостей щодо надання, обсягу, змісту, вартості та факту прийняття наданих правничих послуг, отже, такі документи не відповідають критеріям належності, допустимості та достовірності доказів у розумінні ст. 77, 78, 79 ЦПК України.
Згідно зі ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Суд звертає увагу, що електронне листування може бути визнано доказом лише у разі, якщо воно дає змогу встановити авторів повідомлень та зміст інформації. 
Оскільки право на гонорар виникає у адвоката саме за "надану правничу допомогу" (ст. 30 Закону), а не за факт наявності статусу представника, відсутність доказів виконання роботи є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. 
З огляду на наведене позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Оскільки в задоволені позову відмовлено, відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 95, 141, 247, 258, 259, 265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволені позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором №143 про надання правничої допомоги від 30.12.2025 року - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони та учасники:
Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Суддя:            Оксана ІВАШКЕВИЧ