Справа № 595/646/26 
Провадження № 1-кп/595/113/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2026

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12026211130000071 від 31 березня 2026 року, по обвинувальному акту щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заривинці, Бучацького району Тернопільської області, та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, 
за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, 
В С Т А Н О В И В: 

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення - адміністративне правопорушення це протиправна, винна(умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема права керування транспортними засобами (ст.24 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст.129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства. Як установлено у ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.
Відтак, встановлено, що 11 листопада 2025 року постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (справа №607/13385/25, провадження №3/607/5389/2025), яка набрала законної сили 22 грудня 2025 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
В подальшому, ОСОБА_4 достовірно знаючи про те, що вищевказаним рішенням суду його позбавлено права керування транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення прав керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст.68 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом за наступних обставин.
Так, 30 березня 2026 року близько 18 год 10 хв ОСОБА_4 керував транспортним засобом – автомобілем марки «MERCEDES-BENZ» моделі «VITO 111 CDI» з д.н.з. НОМЕР_1 , та рухався по вул. Галицька, що у м. Бучач Чортківського району Тернопільської області, де в ході патрулювання на підставі п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а саме в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.
14 травня 2026 року згідно вимог ст.472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості між прокурором Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №12026211130000071 від 31 березня 2026 року, та обвинуваченим у цьому проваджені ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 .
Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.382 КК України, істотних для даного кримінального правопорушення обставин та покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 .
Угодою передбачено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановлені ст.476 КПК України.
Вислухавши учасників кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд вважає, що угода підлягає до затвердження з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є нетяжким злочином. 
При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, про що вони підтвердили під час судового засідання.
Також судом встановлено, що за умовами даної угоди міра покарання визначена відповідно до вимог ст.ст.66,65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання. 
Відповідно до вимог п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадження може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Відповідно до вимог ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами кримінального провадження міри покарання.
Керуючись ст.ст.314,373,374,474,475 КПК України, суд, 

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 14 травня 2026 року між прокурором Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №12026211130000071 від 31 березня 2026 року, та обвинуваченим у цьому проваджені ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 .
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та призначити узгодженне сторонами покарання, у виді штрафу розміром 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
Речові докази: 
- DVD-R диск 111102-S1 із наявним на ньому відеофайлом з назвою «export-83d44», 725 МБ (760 367 315 байтів) продовжність відео 25 хвилин 03 секунди - залишити при матеріалах кримінального провадження;
- DVD-R диск, 111102-S1 із наявними на ньомувідеофайлами з назвами: «Ch12_20260327091616», розміром 250 МБ (263 055 745 байтів) продовжність відео 19 хвилин; «Ch14_20260327095040», 251 МБ (263 641 765 байтів) тривалість відео 16 хвилин 11 секунд; «Сh15_20260327091038» 251 МБ (263 574 518 байтів) тривалість відео 10 хвилин 55 секунд; «Сh15_20260327094323» 251 МБ (263 583 030 байтів) тривалість відео 10 хвилин 55 секунд - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. 
Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копію вироку. 

Суддя 	ОСОБА_1