справа № 165/1670/26
провадження № 3/165/694/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Гайворонський О.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, за ч.2 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

встановив:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВБА №206671 від 28.04.2026 зазначено, що 28 квітня 2026 року о 12 год 00 хв ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї малолітньої дочки ОСОБА_2 , 2013 року народження, яка здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, вчинивши правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП. Тим самим ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КУпАП, оскільки протягом року піддавалась адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення.
На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явилась, про день, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи від неї на адресу суду не надходили. Про місце розгляду справи остання також повідомлена під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Судом вжито всіх заходів, передбачених законодавством, для інформування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи. Крім цього, на офіційному сайті Нововолинського міського суду Волинської області користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їх частин, інформації про призначені судові засідання.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Реалізуючи положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких – не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» №28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «… «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.
ОСОБА_1 було відомо про наявність щодо неї складеного протоколу про адміністративне правопорушення у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП, та відомо про те, що справа буде розглядатись Нововолинським міським судом Волинської області, однак остання не цікавилась станом розгляду справи про притягнення її до відповідальності за вчинення вказаного адміністративного правопорушення.
Враховуючи наведене, вважаю за можливе провести розгляд справи без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
Частиною 2 статті 184 КУпАП встановлено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.
Згідно із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_1 та рапорту старшого інспектора ВП №1 (м.Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Оленюка В.В., конфлікт виник між матір`ю і дочкою через використання дитиною мобільного телефону для перебування у соцмережах, в ході якого дитина викликала працівників поліції та повідомила про сварку з матір`ю.
Стаття 183 КУпАП передбачає відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.
Однак, матеріалами справи не доведено, що виклик ОСОБА_2 поліції був безпричинним, тобто завідомо неправдивим, оскільки дитина здійснила виклик поліції та повідомила про дійсні обставини щодо словесного конфлікту, та протиправних, на її думку, дій матері, що підтверджується матеріалами справи.
На переконання суду, виклик дитиною поліції, що не містить ознак безпричинності та завідомо неправдивого повідомлення, не може розцінюватись як ухилення батьками від виконання своїх передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей, що в свою чергу, є обов`язковими ознаками об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 184 КУпАП.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. В силу принципу презумпції невинуватості при розгляді справ про адміністративні правопорушення всі сумніви у винності особи тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Дослідивши документи, додані до складеного стосовно ОСОБА_1 протоколу, приходжу до висновку, що обставини викладеного в протоколі правопорушення не доведені жодними доказами.
Інших достовірних доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КУпАП, матеріали справи не містять і під час судового розгляду справи, таких не здобуто. 
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення та керуючись принципами незалежності та безсторонності, суд не вправі збирати докази самостійно та здійснювати функції обвинувачення чи захисту.
Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
За обставин, викладених вище, приходжу до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях особи складу адмінправопорушення. 
Керуючись ст. ст.247, 284 КУпАП,

постановив:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.184 КУпАП провадженням закрити за відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя        Олександр ГАЙВОРОНСЬКИЙ