Справа № 750/16305/25 	Головуючий у 1 інстанції Рощина Т. С. 	
Провадження № 33/4823/452/26 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд у складі головуючого судді Сиволапа Д.С., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника – Бредюка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бредюка О.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 березня 2026 року, 

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , військовослужбовець,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн. судового збору.
Місцевим судом встановлено, що о 06 год. 31 хв. 22 листопада 2025 року по пр. Михайла Грушевського, 162А у м. Чернігові водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Зі згоди водія у встановленому законом порядку огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу Драгер ARND-0026, результат огляду позитивний 0,54‰, з результатом приладу не згоден, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі, у лікаря-нарколога відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.
Не погодившись із рішенням суду, захисник Бредюк О.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити у зв`язку з відсутністю події та складу даного у його підзахисного складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування скарги посилається на порушення процедури огляду, оскільки у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що він хвилювався при цьому виконував всі вимоги поліцейських. Щодо тремтіння пальців рук, то воно є надуманим як і поведінка, що не відповідає обстановці, а запах алкоголю з рота є суб`єктивною обставиною, яку камера не передає. Звертає увагу на те, що його підзахисний вживання міцних спиртних напоїв заперечував і вказував лише, що вживав шампанське з дружиною за 8 годин до зупинки. Зазначає, що результат огляду ОСОБА_1 на місці зупинки 0,54‰ не може безумовно свідчити про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий результат отриманий після куріння цигарки, а залишки тютюнового диму впливають на результати тестування. Щодо того, що лікарем Городнянської районної лікарні не було складено акт медичного огляду в зв`язку з чим виписка № 350 є недійсною, то слід зазначити, що ОСОБА_1 процедура проходження огляду в лікарні невідома і він не може нести відповідальність за неповноту складних документів лікарем. 
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП фактично не визнав, пояснив, що у вказану дату та час він дійсно керував вказаним транспортним засобом, поспішав на службу, бо треба було їхати майже на кордон та заступати на чергування, його зупинили поліцейські, які в ході спілкування вбачили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що він погодився. Алкотестер показав результат 0,54‰, з чим він не погодився, бо алкоголю не вживав, але їхати в медичний заклад також відмовився, бо в такому випадку б спізнився на службу. По приїзду на службу, він за вказівкою командира звернувся до Городнянської лікарні і самостійно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до виписки № 259 він виявився тверезим, показник алкотестера 0,15‰.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 3 статті 266 КУпАП визначено, що уразі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно з п. 6 Розділу І та п. 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.
Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №520251 від 22.11.2025, 22 листопада 2025 року, о 06 год. 31 хв., по просп. Михайла Грушевського, 162А у м. Чернігові, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Зі згоди водія у встановленому законом порядку огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу Драгер ARND-0026, результат огляду позитивний 0,54‰, з результатом приладу не згоден, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі, у лікаря-нарколога відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.5).
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.
З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 за порушення Правил дорожнього руху. При спілкуванні з водієм поліцейські виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 повідомив поліцейському, що випив пляшку «Шампанського» із дружиною о 22 год. 30 хв. напередодні. На неодноразову пропозицію пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», ОСОБА_1 відмовлявся, пояснюючи, що він військовий і просив не робити цього, бо після цього він поїде в Покровськ. В подальшому після чергової пропозиції поліцейського водій погодився пройти такий огляд, але продув алкотестер не з першої спроби, результат огляду склав 0,54‰. ОСОБА_1 з результатом не погодився, однак на пропозицію пройти огляд в медичному закладі відповів категоричною відмовою. При цьому, працівником поліції було роз`яснено водію права та наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, після чого поліцейські склали адміністративні матеріали щодо ОСОБА_1 , ознайомили водія з його змістом.
Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». 
Доводи апелянта про те, що на результати продування алкотестера вплинув факт паління водієм цигарки суд вважає неспроможними, оскільки виявлений результат 0,54‰ значно перевищує законодавчо визначений поріг для визначення стану алкогольного сп`яніння (0,2‰) та не перебуває в межах похибки відповідного технічного засобу. 
До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не зверталася і матеріали справи таких не містять.
Доводи сторони захисту про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, так як вони спростовуються відеозаписом події, згідно якого водій підтвердив, що наявний від нього запах алкоголю вочевидь викликаний тим, що він напередодні ввечері вживав шампанське. Так само водій пояснював, що виражене тремтіння пальців руку викликано його хвилюванням. Тобто сам водій не заперечував наявності у нього вищевказаних ознак.
Крім того, виявлені у ОСОБА_1 поліцейським ознаки алкогольного сп`яніння, були вказані в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також в акті огляду, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.
Відтак, суд відхиляє доводи захисника про те, що вимога працівників поліції пройти огляд була висунута без будь-яких підстав та вважає, що враховуючи факт виявлення працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, останній як водій, на вимогу працівника поліції зобов`язаний був пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте вказаних вимог Правил дорожнього руху, зокрема пункту 2.5 ПДР, водій не виконав.
Апеляційний суд (як і суд першої інстанції) не може взяти до уваги Виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 359, згідно якої ОСОБА_1 пройшов огляд 22.11.2025 о 09 год. 00 хв., результат алкотестеру Драгер 0,15‰, тверезий, оскільки вона не містить печатки лікаря, а лише штамп для рецептів, прізвище лікаря та його ініціали вказані нерозбірливо, рік видачі однозначно встановити неможливо.
Відповідно до інформації КНП «Городнянська міська лікарня» Городнянської міської ради, було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , 22.11.2025 о 09 год. 00 хв., що занесено до журналу реєстрації медичних оглядів для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння та складена виписка № 350 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 від 22.11.2025. В той же час відповідно до інформації КНП «Городнянська міська лікарня» Городнянської міської ради №01-19/394 від 23.03.2026 Акт медичного огляду ОСОБА_1 не складався.
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 п.14 ч.3 цієї Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до Акта медичного огляду.
Згідно п.15 ч.3 цієї Інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Згідно п.21 ч.3 цієї Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Відповідно до п. 10 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 027/о «Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого», форма № 027/о призначена для взаємообміну інформацією амбулаторно-поліклінічних і стаціонарних закладів охорони здоров`я щодо діагнозу, перебігу захворювання, стану хворого при направленні (виписці), проведенні досліджень, консультацій в інших закладах охорони здоров`я, лікування, диспансерного спостереження та інших рекомендацій хворому.
Крім того, протокол відносно ОСОБА_1 складено працівниками поліції за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі після незгоди з результати такого огляду поліцейським (п. 2.5 ПДР), а не за керування в стані алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом правопорушення у відповідності до положень ч.1 ст.130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими та не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.
Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, з повним дотриманням санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. 
Наразі відсутній законодавчий механізм, що дозволяє суду у випадку притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не застосовувати додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами до осіб яким надане таке право надано, незважаючи на належність таких осіб до певних категорій (військовослужбовці, правоохоронці, лікарі, рятувальники, особи з інвалідністю тощо). 
Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Бредюка О.М. в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	Д. С. Сиволап