Справа № 287/1959/25
1-кп/287/364/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року   м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №12024060520000262 від 06.12.2024 за обвинуваченням  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Космач Косівського району Івано-Франківської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого кур`єром, не одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

06.12.2024 приблизно о 09 год водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним малотоннажним фургоном «Мercedes-Benz Sprinter» реєстраційний номер AC2010BH по проїзній частині автодороги «Київ-Ковель» в Олевській ОТГ Коростенського району Житомирської області, у напрямку м. Ковель, перевозив пасажирів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . У вказаний день та час, проїжджаючи ділянку автодороги в межах 243 км + 340 м зазначеної автодороги, поблизу с. Кам`янка Олевської ОТГ Коростенського району Житомирської області, водій ОСОБА_4 в порушення вимог пунктів 2.36) та 1.10 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, а саме до погіршення погодних умов, які відмічалися слизькою дорогою, в порушення вимог пункту 12.1 цих же Правил, не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, не врахував дорожню обстановку, що призвело до виїзду автомобіля за межі дороги в правий кювет, де він перекинувся на правий бік та зупинився. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир фургону «Mercedes-Benz Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , який перебував на другому сидінні правого ряду, отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому акроміального кінця правої ключиці без зміщення, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я. Пасажир, цього ж автомобіля, ОСОБА_6 , яка перебувала на передньому правому сидінні лівого ряду, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкову травми, підшкірну гематому м`яких тканин лобної ділянки справа, забійної рани лобно - тім`яної ділянки зліва, струсу головного мозку; закритої тупої травми грудної клітки, поперечних переломів 8-го та 11-го ребер справа по лопатковій та пахвовій лініях, забою легенів, що призвело до розвитку двобічного малого гідротораксу (наявність рідини в плевральних порожнинах); закритої травми хребта, компресійного уламкового перелому тіла 3-го поперекового хребця, зі зміщенням кісткових уламків та абсолютним травматичним стензом просвіту хребетного каналу на рівні тіла хребця, перелому дужки 3-го поперекового хребця, правих поперечних відростків 1-3 поперекових хребців з незначним розходженням кісткових уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я. Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 (6), 1.10, 12.1. Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками. 
Таким чином,  ОСОБА_4  визнається винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що 06.12.2024 приблизно о 09 годині він, працюючи водієм, керував технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter» та здійснював перевезення пасажирів за маршрутом з м. Київ до м. Ковель.
З його слів, під час руху поблизу с. Кам`янка Олевської ОТГ Коростенського району Житомирської області він рухався зі швидкістю приблизно 100 км/год, однак у зв`язку з наявністю ожеледиці транспортний засіб занесло, унаслідок чого автомобіль з`їхав у кювет та перекинувся.
Обвинувачений зазначив, що після дорожньо-транспортної пригоди ним було викликано швидку медичну допомогу, яка прибула двома бригадами: одна з них госпіталізувала потерпілого ОСОБА_7 , інша - потерпілу ОСОБА_6 .
Також він пояснив, що транспортний засіб був обладнаний ременями безпеки, і перед початком руху він повідомляв пасажирам про необхідність їх використання. До вказаної події у дорожньо-транспортні пригоди не потрапляв.
Крім того, обвинувачений повідомив, що його роботодавець відвідував потерпілого ОСОБА_7 у медичному закладі та відшкодував завдану йому шкоду. З потерпілою ОСОБА_6 він особисто спілкувався, відвідував її у лікарні та просив вибачення. За його словами, потерпіла озвучувала суму відшкодування у розмірі 2000 доларів США, однак на той час він не мав можливості сплатити зазначені кошти. Роботодавець обвинуваченого також намагався врегулювати питання відшкодування шкоди, проте, зі слів обвинуваченого, потерпіла на контакт не пішла.
Цивільний позов обвинувачений не визнав. Причиною настання дорожньо-транспортної пригоди він вважає складні погодні умови, зокрема ожеледицю на проїзній частині.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що 06.12.2024 вона прямувала за кордон з метою працевлаштування. З її слів, під час посадки в транспортний засіб вона не виявила ременя безпеки, при цьому водій не повідомляв пасажирів про необхідність їх використання.
Потерпіла зазначила, що з автозаправної станції вона виїхала о 08 год 19 хв, що пам`ятає у зв`язку з телефонною розмовою з матір`ю. За її словами, обвинувачений керував транспортним засобом із значним перевищенням швидкості - орієнтовно 140 км/год, у зв`язку з чим вона відчувала небезпеку, не спала під час руху та стежила за дорожньою обстановкою.
Вона також вказала, що водій не реагував на дорожню обстановку, зокрема на транспортні засоби, які знаходились на узбіччі після з`їзду у кювет, та під час виконання обгону на великій швидкості транспортний засіб почало заносити. Подальші обставини дорожньо-транспортної пригоди потерпіла не пам`ятає. Зазначила, що вже о 09 год 09 хв перебувала у кюветі після ДТП.
З її слів, безпосередню допомогу після пригоди їй надав водій іншого транспортного засобу, якого обвинувачений перед цим обігнав. При цьому потерпіла вказала, що обвинувачений їй допомоги не надавав.
Потерпіла пояснила, що відмовилась від госпіталізації до м. Олевськ у зв`язку з відсутністю належного діагностичного обладнання, зокрема МРТ, та очікувала прибуття бригади швидкої медичної допомоги з м. Коростень. Також зазначила, що під час ДТП отримала удар головою та відчула характерний звук у ділянці хребта.
Разом з тим потерпіла підтвердила, що обвинувачений відвідував її у лікарні. За її словами, вона пропонувала врегулювати питання відшкодування шкоди у сумі 100000 грн, однак обвинувачений повідомив про відсутність такої можливості. При цьому зазначила, що жодної матеріальної допомоги ні від обвинуваченого, ні від його роботодавця не отримала.
Потерпіла вказала, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди втратила можливість працювати, тривалий час перебувала на лікуванні, зокрема близько року була обмежена у працездатності, та продовжує лікування і реабілітацію. Зазначила, що їй встановлено третю групу інвалідності, у зв`язку з чим вона не має можливості належним чином забезпечувати утримання дітей. Повідомила про наявність моральних страждань, які проявляються у порушенні сну, страху пересування транспортними засобами, а також у психологічних переживаннях її дітей.
Матеріальну шкоду, за її словами, підтверджено відповідними документами щодо витрат на лікування. Вказала, що просить стягнути її зі страхової компанії «ТАС», яка, за її твердженням, не здійснила страхового відшкодування, посилаючись на відсутність остаточного судового рішення у справі. Зазначила, що отримувала відзив від вказаної страхової компанії. Просила притягнути обвинуваченого до відповідальності відповідно до закону.
Потерпілий ОСОБА_7 подав до суду заяву щодо розгляду кримінального провадження у його відсутність, претензій до обвинуваченого не має. 
Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.12.2024 оглянуто дорожнє покриття, яке на момент ДТП було обледеніле, на момент огляду вже мокре, зафіксовано місце ДТП, відстань від траси до автомобіля, що злетів у кювет з наявною фото таблицею із зображенням місця ДТП та транспортного засобу. 
Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/106-24/18406-ІТ від 30.12.2024 на момент ДТП робоча гальмова система, рульове керування та ходова частина автобуса MERCEDES, перебували в технічно працездатному стані. 
Згідно висновку експерта №СЕ-19/106-24/18401-ІТ від 30.12.2024 на автобусі MERSEDES визначена наявність механічних пошкоджень ударно-динамічного характеру, розосереджених по всьому периметру кузова. Виражені згинами, вдавлюванням, розривами та зломами металу, руйнацією скління. Визначені пошкодження мають єдиний механізм утворення, могли утворитися в процесі контакту автобуса з об`єктами обмеженої площини в процесі розвитку дорожньо-транспотрної ситуації, за обставин зазначених у фабулі ДТП.
Згідно висновку експерта №СЕ-19/106-25/841-ІТ від 23.01.2025 в даній дорожньо-транспортній обстановці ОСОБА_4 з метою забезпечення безпеки дорожнього руху з технічної точки зору повинен був діяти відповідно до вимог п. 1.10 (Дорожні умови; Дорожня обстановка), п. 12.1 Правил дорожнього руху. З технічної точки зору в діях водія автомобіля MERCEDES Sprinter (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_4 вбачається невідповідність технічним вимогам пп. 1.10 «Дорожні умови», «Дорожня обстановка», 12.1 Правил дорожнього руху України. Відповідно до фактичних даних дії водія автомобіля MERCEDES Sprinter (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 12.1 ПДР та перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події. 
Згідно висновку експерта №117 від 17.01.2025 у результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкову травми, підшкірну гематому м`яких тканин лобної ділянки справа, забійної рани лобно - тім`яної ділянки зліва, струсу головного мозку; закритої тупої травми грудної клітки, поперечних переломів 8-го та 11-го ребер справа по лопатковій та пахвовій лініях, забою легенів, що призвело до розвитку двобічного малого гідротораксу (наявність рідини в плевральних порожнинах); закритої травми хребта, компресійного уламкового перелому тіла 3-го поперекового хребця, зі зміщенням кісткових уламків та абсолютним травматичним стензом просвіту хребетного каналу на рівні тіла хребця, перелому дужки 3-го поперекового хребця, правих поперечних відростків 1-3 поперекових хребців з незначним розходженням кісткових уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.
Згідно висновку експерта №125 від 23.07.2025 у результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому акроміального кінця правої ключиці без зміщення, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я. 
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всебічно повно та неупереджено всі обставини кримінального провадження, суд вважає, що стороною обвинувачення у відповідності до вимог ст. 22 КПК України, доведено винуватість ОСОБА_4 поза розумним сумнівом. 
Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраний даних з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням вважає достатніми підстави для призначення покарання ОСОБА_4 .
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, вчинений ОСОБА_4 злочин, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Останній за місцем проживання характеризуються позитивно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває. Раніше не судимий. 
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
За таких обставин, суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно призначити в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі. 
Відповідно до досудової доповіді обвинуваченого ОСОБА_4 оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низька. Дослідження інформації, що характеризує особу, умов його життєдіяльності відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення без ізоляції від суспільства. 
Враховуючи дані про особу ОСОБА_4 який є особою молодого віку, на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, усвідомив протиправність своєї злочинної поведінки, те, що потерпілий ОСОБА_7 претензій до обвинуваченого не має, вчинив необережний злочин, раніше не судимий, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати вимоги статей 75, 76 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням.
На думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових кримінальних правопорушень.
Потерпілою ОСОБА_6 заявлявся цивільний позов, у подальшому було подано заяву про залишення його без розгляду. 
Відповідно до ухвали слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 18.12.2024 накладено арешт на автомобіль марки «MERCEDES SPRINTER», державний номерний знак НОМЕР_1 . На підставі положень ч. 4 ст. 174 КПК України, накладений арешт підлягає скасуванню.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання. 
Процесуальні витрати у справі за проведення судової експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого в порядку ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. 
На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 349, 368-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4  від відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4  такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку. 
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 залишити без розгляду. 
Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Стягнути з  ОСОБА_4  на користь держави витрати на проведення судових експертиз (висновок експерта №СЕ-19/106-24/18406-ІТ від 30.12.2024 в розмірі 3183,60 грн, №СЕ-19/106-25/841-ІТ від 23.01.2025 в розмірі 1591,80 грн) в розмірі 4775 гривень 40 копійок. 
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 18.12.2024 на автомобіль марки «MERCEDES SPRINTER», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Речовий доказ: автомобіль марки «MERCEDES SPRINTER», державний номерний знак НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_8 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя:	  	ОСОБА_1