Провадження № 2/641/673/2026 	Справа № 641/7675/25 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 травня 2026 року м. Харків
Слобідський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Курганникової О.А.,
за участі секретаря судового засідання Юрченко Д.Ю.,
прокурора Гончарова С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Першого заступника керівника Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Мозгового Максима Леонідовича в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користування та розпорядженні ділянкою комунальної власності, припинення володіння та скасування державної реєстрації права приватної власності на нерухоме майно,
встановив:
Керівник Слобідської окружної прокуратури м. Харкова за допомогою системи "Електронний суд" звернувся до суду в інтересах держави в особі Харківської міської ради з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить:
-зобов`язати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) знести об`єкт самочинного будівництва -нежитлову будівлю літ. «АА-1» загальною площею 24,0 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 2333112063101) з приведенням земельної ділянки під нею у придатний для подальшого використання стан;

- припинити володіння ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) нежитловою будівлею літ. «АА-1» загальною площею 24,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 2333112063101);

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на нежитлову будівлю літ.«АА-1» загальною площею 24,0 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 2333112063101,запис про право власності 41415785; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з відкриттям розділу, індексний номер 57555270 від 09.04.2021) та закриттям розділу № 2333112063101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що при перевірці встановлено порушення прав територіальної громади при самовільній забудові земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 . 
Так, державним реєстратором Дергачівської міської ради Харківської області Зоткіним Сергієм Володимировичем 31.03.2021 прийнято рішення про державну реєстрацію, індексний номер: №57555270, об`єкту нерухомого майна
№2333112063101 (номер запису про право власності №41415785), а саме: нежитлової будівлі літ. «АА-1», загальною площею 24 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , а також внесені відомості про право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою виникнення права власності був технічний паспорт б/н та довідка №3210/20, видані 12.10.2020 ФОП ОСОБА_2 . Згідно з даними із зазначеної довідки №3210/20 виданої 12.10.2020 ФОП ОСОБА_2 нежитлова будівля літ. «АА-1», загальною площею 24,0 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 , побудована у 1991 році.
Документи, надані власником державному реєстратору не відповідали вимогам законодавства, а отже, не підлягало реєстрації право власності на нерухоме майно.
Крім того, вивченням відомостей з Єдиного адресного реєстру міста Харкова (https://geo-portal.com.ua/kharkiv/index.html) встановлено відсутність відомостей щодо присвоєння адреси нежитловій будівлі літ.«АА-1» загальною площею 24 кв.м. по АДРЕСА_2 .
Також встановлено, що в реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному веб-сайті Портал Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (www.econstruction.gov.ua), який містить інформацію про документи, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єктів до експлуатації, відсутня інформація стосовно декларативно-дозвільних документів щодо вищезазначеного об`єкта по АДРЕСА_2 .
Вивченням інформації з Єдиного міського реєстру актів Харківської міської ради, міського голови та виконавчих органів ради не встановлено прийняття будь-яких рішень (проектів рішень) щодо безоплатної передачі у власність, надання у користування (оренду) або продаж земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 
Розпорядчі акти про присвоєння, зміну та впорядкування адреси об`єкту нерухомого майна - нежитловій будівлі літ. «АА-1», загальною площею 24,0 кв.м, по АДРЕСА_2 Департаментом містобудування та архітектури Харківської міської ради не приймались.
Згідно з інформацією Департаменту земельних відносин Харківської міської ради зазначено, що містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єктів будівництва за вищевказаною адресою не надавались. 
Також Департаментом зазначено, що Департаментом з інспекційної роботи
Харківської міської ради у Реєстрі будівельної діяльності, розміщеному у вільному доступі на офіційному порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (e-construction.gov.ua), який містить відомості про документи, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єктів до експлуатації, з травня 2011, відсутня інформація щодо документів дозвільного та декларативного характеру за пошуковим запитом: АДРЕСА_2 нежитлова будівля літ. «АА-1» (лист № 6932/0/225-24 від 08.10.2024).
Відомості про реєстрацію будь-яких речових прав ОСОБА_1 на земельну ділянку по АДРЕСА_2 під нежитловою будівлею літ. «АА-1» в Державному реєстрі відсутні, що підтверджується відповідною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та інформацією, наданою Департаментом земельних відносин Харківської міської ради у листах №6932/0/225-24 від 08.10.2024 та № 3931/0/225-25від 14.04.2025.
Таким чином, нежитлова будівля літ. «АА-1», загальною площею 24,0 кв.м по АДРЕСА_2 є об`єктом самочинного будівництва, так як збудована на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, тому підлягає знесенню, а право власності на неї скасуванню
Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 13.10.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 13.10.2025 року задоволено заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 17.12.2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні прокурор вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, просить її задовольнити.
Представник Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, правом надання відзиву на позовну заяву не скористалася, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Виклик відповідача здійснювався відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. В матеріалах справи наявні докази повідомлення відповідача через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України..
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
З довідки №3210/20 виданої 12.10.2020 ФОП ОСОБА_2 встановлено, що нежитлова будівля літ. «АА-1», загальною площею 24,0 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 , побудована у 1991 році.
Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою виникнення права власності був технічний паспорт б/н та довідка №3210/20, видані 12.10.2020 ФОП ОСОБА_2 

31.03.2021 року державним реєстратором Дергачівської міської ради Харківської області Зоткіним Сергієм Володимировичем 31.03.2021 прийнято рішення про державну реєстрацію, індексний номер: №57555270, об`єкту нерухомого майна №2333112063101 (номер запису про право власності №41415785), а саме: нежитлової будівлі літ. «АА-1», загальною площею 24 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , а також внесені відомості про право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
18.09.2024 року Керівник Слобідської окружної прокуратури м. Харкова звернувся з листом до Харківської міської ради, в якому зазначає, що вивченням відомостей з відкритих джерел виявлено, що 31.03.2021 року державним реєстратором Дергачівської міської ради Харківської області Зоткіним Сергієм Володимировичем 31.03.2021 прийнято рішення про державну реєстрацію, індексний номер: №57555270, об`єкту нерухомого майна №2333112063101 (номер запису про право власності №41415785), а саме: нежитлової будівлі літ. «АА-1», загальною площею 24 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , а також внесені відомості про право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). При цьому, відповідно до відомостей з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва замовником ОСОБА_1 не подавалися та не отримувалися будь-які документи на проведення підготовчих чи будівельних робіт на вищевказаний об`єкт нерухомого майна, та відсутні відомості про введення об`єкта в експлуатацію. Таким чином, право власності не нежитлову будівлю зареєстровано без наявного права власності чи користування на земельну ділянку під об`єктом будівництва.
З листа Харківської міської ради від 08.10.2024 року встановлено, що відповідно до наявної в Департаменті інформації будь-які проекти рішень ХМР щодо безоплатної передачі у власність, надання в користування (оренду) або продаж земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , відповідними виконавчими органами ХМР не готувались, на розгляд сесії міської ради не виносились, що також підтверджується витягами з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.
Керівником Слобідської окружної прокуратури на адресу Харківської міської ради направлено повідомлення, в якому прокурор зазначив, що Харківська міська рада визначила способом захисту порушених інтересів територіальної громади - знесення самочинно збудованої нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Однак Харківська міська рада до цього часу не здійснила захист порушених інтересів держави, в зв`язку з чим окружною прокуратурою підготовлено та буде скеровано позовну заяву в інтересах держави в особі ХМР до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, та скасування державної реєстрації прав власності на вищевказану нежитлову будівлю.
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року в справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року в справі № 522/1528/15 (пункт 82), від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20 (пункт 24)).
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2020 року в справі № 910/3009/18 (пункт 63)).
Відповідно до частини першої статті 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, серед іншого, земля, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.
Конституція України наділяє територіальні громади правом безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляти майном, що є в комунальній власності (стаття 143).
Суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування (пункт б частини першої статті 80 ЗК України).
Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності (частини перша, друга статті 83 ЗК України).
Відповідно до частини 2 та пункту «б» частини третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, крім іншого, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (частина п`ята статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Відповідно до частин другої, четвертої статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
У статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати у цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.
Отже, законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має.
Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дає змогу стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.
Відповідно до частини першої статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.
Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Отже, правовий режим самочинного будівництва врегульовано статтею 376 ЦК України. Норми зазначеної статті є правовим регулятором відносин, які виникають у зв`язку із здійсненням самочинного будівництва.
Стаття 376 ЦК України розміщена у главі 27 «Право власності на землю (земельну ділянку)», тобто правовий режим самочинного будівництва пов`язаний з питаннями права власності на землю.
Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі (пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18).
Отже, самочинне будівництво нерухомого майна особою, яка не є власником земельної ділянки, слід розглядати як порушення прав власника відповідної земельної ділянки.
Разом із цим сам по собі факт державної реєстрації права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду, не слід розглядати як окреме відносно факту самочинного будівництва порушення прав власника земельної ділянки.
Права власника земельної ділянки порушуються в результаті факту самочинного будівництва, а не державної реєстрації права власності на самочинно побудоване майно. Державна реєстрація права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду поза встановленим статтею 376 ЦК України порядком за особою, яка таке будівництво здійснила, лише додає до вже існуючих фактичних обмежень (які з`явились безпосередньо з факту самочинного будівництва) власника земельної ділянки в реалізації свого права власності додаткові юридичні обмеження.
Отже, здійснення відповідачем самочинного будівництва нежитлову будівлю літ. «АА-1» загальною площею 24,0 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2  порушує права позивача на користування та розпорядження земельною ділянкою, на якій спірний об`єкт нерухомості побудований.
Суд зауважує, що, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (див., зокрема, пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, пункт 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17).
Належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно. (пункт 113 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22).
Отже, за змістом наведених висновків вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, припинення права власності є неналежним способом захисту.
Юридичні перешкоди для власника земельної ділянки, які виникли внаслідок зазначеної реєстрації, усуваються внаслідок задоволення судом належних позовних вимог:
1) або про знесення самочинно побудованого нерухомого майна (внаслідок демонтажу якого на підставі пункту 1 частини першої, частини другої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» закриваються відповідний розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційна справа);
2) або про визнання права власності на самочинно побудоване майно (таке судове рішення є підставою для державної реєстрації права власності на відповідне майно згідно з пунктом 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно»).
У категорії справ, за обставинами яких певна особа неправомірно зареєструвала право власності на самочинно побудоване майно, неналежною є як вимога про скасування рішення (запису) про реєстрацію права власності, так і вимога про припинення права власності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 (пункт 154)).
Вказаний висновок є застосовним до спірних правовідносин з огляду на предмет та підстави позовних вимог та на твердження позивача про те, що спірне майно має характер самочинного.
З листа директора департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 01.10.2024 № 7607/0/225-24 вбачається, що ефективним способом захисту порушених прав та інтересів міської ради є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна, що узгоджується з позовними вимогами керівника Слобідської окружної прокуратури м. Харкова у цій справі.
Судовим рішенням про знесення спірного об`єкта нерухомості суд вирішує подальшу юридичну долю самочинно побудованого майна (спірного об`єкта нерухомості). Якщо право власності на об`єкт самочинного будівництва зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у разі задоволення позовної вимоги про знесення об`єкта самочинного будівництва суд у мотивувальній частині рішення повинен надати належну оцінку законності такої державної реєстрації. Якщо суд дійде висновку про незаконність державної реєстрації права власності на об`єкт самочинного будівництва, таке судове рішення є підставою для закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи з огляду на положення пункту 5 частини першої статті 14 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ) (п.п. 136-138 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22).
Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
Земельна ділянка, на якій перебуває спірний об`єкт нерухомого майна належить територіальній громаді міста Харкова, а Харківська міська рада не приймала рішення щодо надання дозволу на забудову цієї земельної ділянки. За обставин відсутності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, а також документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку, на якій розташоване нерухоме майно, суд дійшов висновку, що у державного реєстратора були відсутні законні підстави для вчинення оспорюваної реєстраційної дії, оскільки довідка та технічний паспорт не є достатніми та вичерпними документами, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна.
Отже, знесення самочинно побудованого спірного об`єкта нерухомості відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України є належним та ефективним способом захисту прав власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови від 29 вересня 2020 року в справі № 378/596/16 (пункт 77), від 19 січня 2021 року в справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19 (пункт 52), від 15 вересня 2022 року в справі № 910/12525/20 (пункт 148)).
З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) знести об`єкт самочинного будівництва нежитлову будівлю літ. «АА-1» загальною площею 24,0 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 2333112063101) з приведенням земельної ділянки під нею у придатний для подальшого використання стан.
Щодо вимоги про скасування державної реєстрації права власності самочинного будівництва, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлена судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Посилання у статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування державної реєстрації прав не є встановленням приватно-правових способів захисту прав.
При цьому законами України не встановлено способу захисту для випадків, коли за особою зареєстроване право власності чи інше речове право, яке не може бути зареєстроване за жодною особою. Тобто у законах наявна прогалина, яка має бути заповнена за аналогією закону чи права (стаття 8 ЦК України). При цьому суд виходить з такого.
Функцією державної реєстрації права є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Подібні висновки неодноразово формулювалися Великою Палатою Верховного Суду, зокрема в постановах від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (пункт 96), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146), від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (пункт 48).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).
Принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомим майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі N 653/1096/16-ц(пункт 89)) передбачає, що відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається, виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2023 у справі N 488/2807/17(пункт 100)).
Отже, фактичне володіння нерухомим майном здійснюється шляхом оголошення в реєстрі права на нерухоме майно. Володіння, оголошення (як і будь-який факт) не можуть бути скасовані. Тому вимога скасувати державну реєстрацію права власності не відповідає належному способу захисту. Також не відповідає належному способу захисту вимога про припинення права власності позивача, оскільки позивач вважає, що право власності відповідача не виникало взагалі відповідно до частини другоїстатті 376 ЦК України(як і сам спірний об`єкт не виник як об`єкт права власності).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22 виснувала, що вимоги про скасування державної реєстрації самочинного будівництва чи припинення права власності не є ефективним способом захисту, оскільки вони не вирішують юридичну долю самочинно збудованого об`єкта.
Державна реєстрація права власності на самочинне будівництво не змінює його статусу і не легітимізує його.
За обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного ст. 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна й не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.
Таким чином, позовні вимоги керівника Слобідської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради щодо скасування державної реєстрації заОСОБА_1 права власності на нерухоме майно на нежитлову будівлю(літ.«АА-1» загальною площею 24,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та припинення володіння ОСОБА_1  права власності на нерухоме майно на нежитлову будівлю(літ.«АА-1» загальною площею 24,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , задоволенню не підлягають, оскільки такі вимоги є неефективним способом захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові.
В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги прокурора підлягають частковому задоволенню.
Заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 13.10.2025, відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 267 грн. 20 коп. за подання позовної заяви та 1 211 грн. 20 коп. за заяву про забезпечення позову.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову в частині однієї позовної вимоги із заявлених трьох, суд покладає на відповідача судовий збір у розмірі 3633,60 гривень (7267,20 -судовий збір за три позовні вимоги), 1211,20грн. (судовий збір за подання заяви про забезпечення позову)
Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76 - 81, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд
вирішив:
Позовну заяву Першого заступника керівника Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Мозгового Максима Леонідовича в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користування та розпорядженні ділянкою комунальної власності, припинення володіння та скасування державної реєстрації права приватної власності на нерухоме майно, задовольнити частково.
Усунути перешкоди Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради у здійсненні права на користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності, розташованою за адресою: м.Харків, вул. Монюшка, 3-В шляхом: зобов`язання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) знести об`єкт самочинного будівництва - нежитлову будівлю літ. «АА-1» загальною площею 24,0 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 2333112063101) з приведенням земельної ділянки під нею у придатний для подальшого використання стан.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02910108, реєстраційний рахунок UA178201720343160001000007171, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, код класифікації видатків бюджету 0901010 ) судовий збір у розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривень 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02910108, реєстраційний рахунок UA178201720343160001000007171, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, код класифікації видатків бюджету 2800) судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 00 копійок.
Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 13.10.2025 у виді заборони відчуження нежитлової будівлі літ.«АА-1», загальною площею 24,0 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №2333112063101) - продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили, після підлягають скасуванню.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем або третьою особою в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Слобідська окружна прокуратура м. Харкова (адреса місцезнаходження: вул. Тепловозна, 8, м. Харків, код 0291010826) в інтересах держави в особі Харківської міської ради (адреса місцезнаходження: м-н. Конституції, 7, м. Харків, код 04059243).
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя О.А.Курганникова