ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" червня 2026 р. Справа№ 910/13246/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Буравльова С.І.
суддів: Шапрана В.В. 
Андрієнка В.В. 

секретар
судового засідання Рибчич А.В.

за участю 
представників: 
від прокуратури - Синюк І.А.
від позивача - не з`явились 
від відповідача-1 - Тетерятник О.В.
від відповідача-2 - не з`явились
від відповідача-3 - не з`явились
від третьої особи - не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація)
на рішення Господарського суду м. Києва від 04.03.2026 р. (повний текст складено 09.03.2026 р.)
у справі № 910/13246/24 (суддя - Пукас А.Ю.)
за позовом заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради 
до 1. Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 
2. Фізичної особи-підприємця Винар Анни Романівни 
3. Комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти "Київський професійний коледж інформаційних технологій та поліграфії" 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Департамент освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 
про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року Заступник керівника Київської міської прокуратури звернувся в інтересах держави в особі Київської міської ради до Господарського суду м. Києва з позовом до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Фізичної особи-підприємця Винар Анни Романівни та Комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти "Київський професійний коледж інформаційних технологій та поліграфії", у якому просив суд:
- визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності, № 3602 від 26.08.2022 р., укладений між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), Фізичною особою-підприємцем Винар Анною Романівною та Державним навчальним закладом "Центр професійної освіти інформаційних технологій, поліграфії та дизайну м. Києва", на орендне користування нежитловими приміщеннями на четвертому поверсі навчально-виробничого корпусу загальною площею 137,6 кв. м, за адресою: м. Київ, вул. Полковника Шутова (вул. Грушенька), 13, літ. Б.;
- зобов`язати Фізичну особу-підприємця Винар Анну Романівну повернути Комунальному закладу професійної (професійно-технічної) освіти "Київський професійний коледж інформаційних технологій та поліграфії", який є правонаступником Державного навчального закладу "Центр професійної освіти інформаційних технологій, поліграфії та дизайну м. Києва", за актом приймання-передачі нерухоме майно - нежитлові приміщенням на четвертому поверсі навчально-виробничого корпусу, загальною площею 137,6 кв. м, за адресою: м. Київ, вул. Полковника Шутова (вул. Грушецька), 13, літ. Б.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний договір підлягає визнанню недійсним як такий, що укладений відповідачами з порушенням вимог ч. 4 ст. 80 Закону України "Про освіту", оскільки спірне майно не може бути об`єктом оренди для використання його в підприємницькій діяльності.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.11.2024 р. залучено до участі у справі Департамент освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивача.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.03.2025 р. у справі № 910/13246/24 відмовлено заступнику керівника Київської міської прокуратури у задоволенні позову. 
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 р. апеляційну скаргу Київської міської прокуратури залишено без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 12.03.2025 р. у справі № 910/13246/24 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.12.2025 р. рішення Господарського суду м. Києва від 12.03.2025 р. та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 р. у справі № 910/13246/24 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.03.2026 р. у справі № 910/13246/24 закрито провадження у справі в частині вимоги про зобов`язання Фізичної особи-підприємця Винар Анни Романівни повернути Комунальному закладу професійної (професійно-технічної) освіти "Київський професійний коледж інформаційних технологій та поліграфії", який є правонаступником Державного навчального закладу "Центр професійної освіти інформаційних технологій, поліграфії та дизайну м. Києва", за актом приймання-передачі нерухоме майно - нежитлові приміщенням на четвертому поверсі навчально-виробничого корпусу, загальною площею 137,6 кв. м, за адресою: м. Київ, вул. Полковника Шутова (вул. Грушецька), 13, літ. Б. В іншій частині позов заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради задоволено.
Не погодившись з рішенням, Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) подав апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.
У поданій апеляційній скарзі відповідач-1 посилається на те, що укладений між сторонами договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності, № 3602 від 26.08.2022 р. не порушує вимог ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту», відтак відсутні правові підстави для визнання цього договору оренди недійсним.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2026 р. апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) у справі № 910/13246/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2026 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/13246/24 та призначено до розгляду на 28.04.2026 р.
Засідання суду, призначене на 28.04.2026 р., не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді Буравльова С.І. у відпустці.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2026 р. справу № 910/13246/24 призначено до розгляду на 02.06.2026 р.
У судовому засіданні 02.06.2026 р. було оголошено перерву до 16.06.2026 р. після надання представниками прокуратури та відповідача-1 усних пояснень стосовно апеляційної скарги.
У судовому засіданні 16.06.2026 р. представники прокуратури та відповідача-1 в судових дебатах підтримали свої пояснення по суті апеляційної скарги, представники позивача, відповідача-2, відповідача-3 та третьої особи вдруге не з`явились, хоча повідомлялись належним чином про час і місце розгляду скарги шляхом направлення до їх електронних кабінетів процесуальних документів у справі.
Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження від 01.04.2026 р. у справі № 910/13246/24 учасникам справи доставлено до електронних кабінетів 03.04.2026 р., доказом чого є довідки про доставку електронних документів від 03.04.2026 р., що містяться в матеріалах справи. 
Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала про відкриття апеляційного провадження від 01.04.2026 р. у справі № 910/13246/24 оприлюднена у реєстрі 03.04.2026 р.
Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання представників позивача, відповідача-2, відповідача-3 та третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення призведе до безпідставного затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та відповідача-1, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне. 
Рішенням Київської міської ради від 07.07.2016 р. № 575/575 було надано згоду на безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва цілісних майнових комплексів професійно-технічних та інших навчальних закладів, що належать до державної власності, зокрема Державного навчального закладу "Центр професійної освіти інформаційних технологій, поліграфії та дизайну м. Києва".
Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 23.12.2019 р. № 2231 прийнято безоплатно до комунальної власності територіальної громади міста Києва цілісні майнові комплекси державних закладів професійної (професійно-технічної) освіти відповідно до Переліку.
До Переліку цілісних майнових комплексів державних закладів професійної (професійно-технічної) освіти, що безоплатно приймаються до комунальної власності територіальної громади міста Києва, який є додатком до зазначеного розпорядження, під № 4 включено цілісний майновий комплекс Державний навчальний заклад "Центр професійної освіти інформаційних технологій, поліграфії та дизайну м. Києва", що розташований за адресою: м. Київ, вул. Полковника Шутова, 13-Б.
Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01.06.2020 р. № 777 затверджено акт приймання-передачі цілісного майнового комплексу Державний навчальний заклад "Центр професійної освіти інформаційних технологій, поліграфії та дизайну м. Києва" до комунальної власності територіальної громади міста Києва.
Листом № 063/17-136 від 02.08.2021 р. Державний навчальний заклад "Центр професійної освіти інформаційних технологій, поліграфії та дизайну м. Києва" поінформував Департамент комунальної власності м. Києва про намір передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Стенд Пласт" в оренду приміщення, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Полковника Шутова, 13-Б, з метою розміщення поліграфічного підприємства цифрового та широкоформатного друку для подальшої співпраці з навчальним закладом в організації виробничого навчання та виробничої практики на підприємстві, наданні робочих місць учням.
05.08.2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Стенд Пласт" звернулося до Департаменту комунальної власності м. Києва із заявою про включення до переліку першого типу приміщення навчально-виробничого корпусу загальною площею 137,6 кв. м, що перебувають на балансі Державного начального закладу "Центр професійної освіти інформаційних технологій, поліграфії та дизайну м. Києва" та розташовані за адресою: м. Київ, вул. Полковника Шутова, 13, літ. "Б", із метою оренди вказаного комунального майна для розміщення підприємства, що надає поліграфічні послуги.
Листом № 063-5274 від 12.08.2021 р. Департамент освіти і науки Київської міської державної адміністрації повідомив Державний навчальний заклад "Центр професійної освіти інформаційних технологій, поліграфії та дизайну м. Києва" про відсутність заперечень щодо оренди спірного майна, яке не використовується в навчально-виробничому процесі навчального закладу, зі збереженням функціонального призначення та здійснення діяльності, що відповідає профілю підготовки кадрів.
Рішенням Київської міської ради від 07.10.2021 р. № 2733/2774 "Про реорганізацію закладів професійної (професійно-технічної) освіти" передбачено реорганізувати Державний навчальний заклад "Центр професійної освіти інформаційних технологій, поліграфії та дизайну м. Києва" шляхом перетворення в Комунальний заклад професійної (професійно-технічної) освіти "Київський професійний коледж інформаційних технологій та поліграфії", який є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків Державного навчального закладу "Центр професійної освіти інформаційних технологій, поліграфії та дизайну м. Києва".
Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1262565380000, за адресою: м. Київ, вул. Полковника Шутова, 13 (вул. Грушецька), зареєстровано об`єкти нерухомого майна: навчальний корпус літ."А" (площа 3522,6 кв. м), навчально-виробничий корпус літ. ''Б" (площа 3224,2 кв. м), складські приміщення літ. "Г" (площа 145,1 кв. м), складське приміщення літ. "Д" (площа 62,3 кв. м), форма власності - комунальна, власник - територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради.
Згідно з п. 1.5 Протоколу засідання комісії по включенню потенційних об`єктів оренди до переліку відповідного типу від 16.02.2022 р. № 24, затвердженого наказом Департаменту комунальної власності м. Києва від 17.02.2022 р. № 24-ПО, комісія ухвалила включити до переліку першого типу об`єкт за адресою: м. Київ, вул. Полковника Шутова, 13, літ. "Б", враховуючи погодження органу управління та балансоутримувача.
В подальшому, Департамент комунальної власності м. Києва в електронній торговій системі розмістив оголошення про передачу спірних приміщень в оренду.
За результатами електронного аукціону від 28.07.2022 р. № LLD001-UA-20220720-63916, переможцем визначено Фізичну особу-підприємця Винар Анну Романівну.
26.08.2022 р. між Департаментом комунальної власності м. Києва (далі - орендодавець), Фізичною особою-підприємцем Винар Анною Романівною (далі - орендар) та Державним навчальним закладом "Центр професійної освіти інформаційних технологій, поліграфії та дизайну м. Києва" (далі - балансоутримувач) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності, № 3602 (далі - договір).
Відповідно до п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування орендованим майном у день підписання акта приймання-передачі майна. Акт приймання-передачі підписується між орендарем та балансоутримувачем одночасно з підписанням цього договору. 
Згідно з п. п. 4.1, 4.3 договору, у разі припинення договору орендар зобов`язаний звільнити протягом трьох робочих днів орендоване майно від належних орендарю речей і повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого майна в тому стані, в якому майно перебувало на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, а якщо орендарем були виконані невід`ємні поліпшення або проведено капітальний ремонт, то разом із таким поліпшенням/капітальним ремонтом. Майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання балансоутримувачем та орендарем акта повернення з оренди орендованого майна.
За п. 7.1 змінюваних умов договору цільове призначення орендованого майна - для розміщення поліграфічного підприємства цифрового і широкоформатного друку.
Як передбачено п. п. 8.1, 11 змінюваних умов договору, місячна орендна плата, визначена за результатами проведення аукціону, становить 2060,32 грн без податку на додану вартість. Строк дії договору - 5 років з дати набрання чинності цим договором (до 26.08.2027 р.).
Згідно з актом приймання-передачі в оренду нерухомого майна від 26.08.2022 р., приміщення, що перебувають на балансі Державного навчального закладу "Центр професійної освіти інформаційних технологій, поліграфії та дизайну м. Києва" та розташовані за адресою: м. Київ, вул. Полковника Шутова, 13, літ. "Б", передано Фізичній особі-підприємцю Винар Анні Романівні у строкове платне користування.
В подальшому, між орендарем та балансоутримувачем укладено договори про навчально-виробничу практику № 4 від 26.09.2022 р. (для одного здобувача освіти), № 12 від 08.11.2022 р. (для одного здобувача освіти), № 13 від 08.11.2022 р. (для одного здобувача освіти), № 27/23-24 від 19.12.2023 р. (для трьох здобувачів освіти), № 38/23-24 від 19.02.2024 р. (для одного здобувача освіти), № 48/123-24 від 19.02.2024 р. (для одного здобувача освіти), за умовами яких Фізична особа-підприємець Винар Анна Романівна повинна надати учням, слухачам обладнані робочі місця або навчально-виробничі ділянки для проходження виробничого навчання та виробничої практики згідно з планом-графіком.
Відповідно до наказу Департаменту комунальної власності м. Києва від 21.06.2023 р. № 196 об`єкти нерухомого майна: навчальний корпус літ."А" (площа 3522,6 кв. м), навчально-виробничий корпус літ. ''Б" (площа 3224,2 кв. м), складські приміщення літ. "Г" (площа 145,1 кв. м), складське приміщення літ. "Д" (площа 62,3 кв. м), розташовані за адресою: м. Київ, вул. Полковника Шутова, 13, на праві оперативного управління належать Комунальному закладу професійної (професійно-технічної) освіти "Київський професійний коледж інформаційних технологій та поліграфії", який є правонаступником Державного навчального закладу "Центр професійної освіти інформаційних технологій, поліграфії та дизайну м. Києва".
Згідно з п. п. 1.1, 1.2, 1.5 статуту Комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти "Київський професійний коледж інформаційних технологій та поліграфії", затвердженого розпорядженням Київського міського голови від 28.03.2023 р. № 246, Коледж є закладом професійної (професійно-технічної) освіти третього (вищого) рівня, що здійснює первинну професійну підготовку робітників високого рівня кваліфікації з технологічно складних, наукоємних професій за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", як правило, з кола учнів/випускників закладів загальної середньої освіти та підготовку за спеціальностями освітньо-професійного ступеня "фаховий молодший бакалавр", на основі професійної (професійно-технічної) освіти. Власником Коледжу є територіальна громада міста Києва, від імені якої виступає Київська міська рада. Заклад є бюджетною установою, що належить до сфери управління Департаменту освіти і науки Київської міської державної адміністрації.
Основним видом діяльності Комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти "Київський професійний коледж інформаційних технологій та поліграфії" за КВЕД є 85.32 - професійно-технічна освіта.
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності Фізичної особи-підприємця Винар Анни Романівни за КВЕД є 58.19 - інші види видавничої діяльності.
У зв`язку зі зміною форми власності Державного навчального закладу "Центр професійної освіти інформаційних технологій, поліграфії та дизайну м. Києва", 01.11.2024 р. між Комунальним закладом професійної (професійно-технічної) освіти "Київський професійний коледж інформаційних технологій та поліграфії", Фізичною особою-підприємцем Винар Анною Романівною та Департаментом комунальної власності м. Києва було укладено договір № 1 про внесення змін до договору оренди від 26.08.2022 р. в частині заміни балансоутримувача. Всі інші умови укладеного договору залишилися незмінними.
Спір у справі виник у зв`язку з тим, що укладений між сторонами договір оренди нерухомого майна, на думку прокурора, не відповідає вимогам ч. 4 ст. 80 Закону України "Про освіту", що є підставою для визнання такого договору недійсним відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України, та як наслідок, зобов`язання орендаря повернути орендоване нерухоме майно, що перебуває на балансі відповідача-3, шляхом підписання акта приймання-передачі.
Стосовно підстав представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах, судова колегія зазначає таке.
Відповідно до ч. ч. 3, 4, 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Як передбачено ч. 1 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
За ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. 
У відповідності до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.
Отже прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення її інтересів, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах, а також у разі відсутності такого органу. 
Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.12.2018 р. у справі № 923/129/17, від 25.04.2018 р. у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 р. у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 р. у справі № 906/240/18, від 01.11.2018 р. у справі № 910/18770/17, від 05.11.2018 р. у справі № 910/4345/18, від 30.01.2019 р. у справі № 47/66-08.
Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для такого представництва. Доведення цих підстав здійснюється відповідно до вимог статей 74, 76, 77, 79 ГПК України шляхом подання належних, допустимих та достовірних доказів.
Зокрема, звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Розумність строку звернення визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як значущість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 р. у справі № 912/2385/18.
13.08.2024 р. прокурор направив на адресу Київської міської ради лист № 24-1221ВИХ-24, в якому повідомив про виявлені порушення вимог законодавства про освіту та надав час для реагування на виявлені ним порушення інтересів держави.
Після отримання повідомлення прокурора Київська міська рада заходи для усунення порушень законодавства та інтересів держави не вжила, до суду з позовом не звернулась та про намір подати позов не повідомила.
22.08.2024 р. Департамент комунальної власності м. Києва направив на адресу міської прокуратури лист № 062/05-18-4296, в якому повідомив про те, що при укладенні договору оренди № 3602 від 26.08.2022 р. було дотримано вимоги всіх нормативно-правових актів, що регулюють відносини, пов`язані з передачею майна комунальної власності територіальної громади міста Києва в оренду.
Враховуючи те, що Київською міською радою не вживалися належні та ефективні заходи, спрямовані на захист інтересів держави у судовому порядку шляхом пред`явлення позовної заяви, прокурор у встановленому порядку звернувся із вказаним позовом до суду.
Стосовно вимоги прокурора про визнання недійсним договору оренди № 3602 від 26.08.2022 р., судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Як передбачено ч. ч. 1 - 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. 
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення.
У якості підстави для визнання недійсним договору оренди прокурор посилається на те, що оспорюваний договір був укладений між сторонами всупереч вимог ч. 4 ст. 80 Закону України "Про освіту".
Майно, що передане в оренду на підставі оспорюваного договору, є комунальним майном закладу освіту, а тому правовий режим його використання регулюється Законом України "Про оренду державного та комунального майна", Законом України "Про освіту", Законом України "Про професійну (професійно-технічну) освіту".
Закон України "Про освіту" регулює суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначає компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти.
Закон України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" визначає правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи професійної (професійно-технічної) освіти, створення умов для професійної самореалізації особистості та забезпечення потреб суспільства і держави у кваліфікованих робітниках.
Відповідно до п. п. 6, 16, 17, 18, 27 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про освіту" заклад освіти - юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність. Освітній процес - система науково-методичних і педагогічних заходів, спрямованих на розвиток особистості шляхом формування та застосування її компетентностей. Освітня діяльність - діяльність суб`єкта освітньої діяльності, спрямована на організацію, забезпечення та реалізацію освітнього процесу у формальній та/або неформальній освіті; освітня послуга - комплекс визначених законодавством, освітньою програмою та/або договором дій суб`єкта освітньої діяльності, що мають визначену вартість та спрямовані на досягнення здобувачем освіти очікуваних результатів навчання. Суб`єкт освітньої діяльності - фізична або юридична особа (заклад освіти, підприємство, установа, організація, громадське об`єднання), що провадить освітню діяльність.
Згідно зі ст. 52 Закону України "Про освіту" учасниками освітнього процесу є: здобувачі освіти; педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники; батьки здобувачів освіти; фізичні особи, які провадять освітню діяльність; інші особи, передбачені спеціальними законами та залучені до освітнього процесу у порядку, що встановлюється закладом освіти.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 Закону України "Про освіту" джерелами фінансування суб`єктів освітньої діяльності відповідно до законодавства можуть бути, зокрема, доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.
За ч. 1 ст. 80 Закону України "Про освіту" до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать, зокрема, нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.
Як передбачено 4 ст. 80 Закону України "Про освіту", в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства.
Чинний на момент укладення оспорюваного договору Закон України "Про освіту" імперативно забороняв використання майна державних та комунальних закладів освіти не за освітнім призначенням. Надання в оренду майна закладів освіти, як виняток, передбачалося лише з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.
При цьому, Закон України "Про освіту" не містить переліку послуг, які можуть надаватися в орендованих приміщеннях закладів освіти, проте, враховуючи загальну спрямованість положень цього Закону, такі послуги повинні мати пов`язаність з навчально-виховним процесом чи його учасниками. Отже, питання про те, чи пов`язані послуги, які надаються в орендованих приміщеннях, з обслуговуванням учасників освітнього процесу, суди мають вирішувати, виходячи із конкретних обставин справи, з урахуванням того, чи не погіршує надання в оренду майна закладів освіти соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі. 
Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 08.11.2022 р. у справі № 917/1090/21, від 20.01.2022 р. у справі № 906/1551/20, від 17.01.2023 р. у справі № 902/51/21, від 30.03.2021 р. у справі № 922/2712/19, від 13.10.2021 р. № 923/1169/20, від 03.05.2018 р. у справі № 902/215/17, від 11.04.2018 р. у справі № 911/1610/16, від 10.04.2018 р. у справі № 906/165/17, від 16.04.2024 р. у справі № 922/3883/23, від 13.11.2024 р. у справі № 927/1424/23, від 17.09.2024 р. у справі № 927/55/23, від 22.05.2024 р. у справі № 906/1105/22.
Відповідно до п. 29 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 р. № 483 "Деякі питання оренди державного та комунального майна" (далі - Порядок), не можуть бути використані за будь-яким цільовим призначенням такі об`єкти оренди, зокрема, майно закладів охорони здоров`я; майно закладів освіти. Обмеження щодо використання майна закладів охорони здоров`я, освіти, соціально-культурного призначення (майна закладів культури, об`єктів спортивної інфраструктури) не поширюються на оренду будівель, споруд, окремих приміщень та їх частин, іншого нерухомого майна, що перебуває в аварійному стані або не використовується у діяльності таких закладів та об`єктів протягом трьох років (для об`єктів площею менш як 500 кв. метрів) або п`яти років (для об`єктів площею, що становить 500 і більше кв. метрів), за умови, що це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у такому закладі або об`єкті, крім закладів фізичної культури і спорту, баз олімпійської та паралімпійської підготовки, фізкультурно-оздоровчих і спортивних споруд, лікувальних (лікувально-фізкультурних) і лікувально-профілактичних закладів.
Тому, з урахуванням винятків, встановлених ч. 4 ст. 80 Закону України "Про освіту" та приписами п. 29 Порядку, передача в орендне користування майна закладів освіти третім особам можлива за наступних умов:
1) надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу;
2) нерухоме майно, що надається в оренду, перебуває в аварійному стані або не використовується у діяльності таких закладів та об`єктів протягом трьох років (для об`єктів площею менш як 500 кв. метрів);
3) використання майна не має погіршувати соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у такому закладі.
Оскільки Фізичною особою-підприємцем Винар Анною Романівною здійснювалась економічна діяльність, яка не пов`язана ні з навчальним процесом, ні з забезпеченням навчального процесу, а також враховуючи визначене в п. 7.1 укладеного договору цільове призначення орендованого майна, укладаючи спірний договір, сторони не дотрималися вимог ст. 80 Закону України "Про освіту", наявні правові підстави для визнання його недійсним та, як наслідок, для звільнення та повернення орендованого нерухомого майна навчального закладу.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи 21.11.2025 р. між сторонами укладено договір про припинення договору оренди № 3602 від 26.08.2022 р. та орендарем повернуто орендоване майно балансоутримувачу згідно з актом приймання передачі нежитлових приміщень від 21.11.2025 р.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі в частині вимоги прокуратури про зобов`язання Фізичної особи-підприємця Винар Анни Романівни повернути за актом приймання-передачі нерухоме майно Комунальному закладу професійної (професійно-технічної) освіти "Київський професійний коледж інформаційних технологій та поліграфії" у зв`язку із відсутністю предмету спору в цій частині.
Разом з цим, відсутність предмету спору не спростовує факт незаконності укладеного між сторонами договору.
Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № 3602 від 26.08.2022 р. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 04.03.2026 р. у справі № 910/13246/24 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задоволенню не підлягає. 
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду м. Києва від 04.03.2026 р. у справі № 910/13246/24 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.06.2026 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов 

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко