Справа № 420/40555/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:
1. Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 09.02.1982 по 01.11.1988 роки на підприємстві «Одеська птахофабрика». 
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 09.02.1982 по 01.11.1988 роки на підприємстві «Одеська птахофабрика та здійснити перерахунок пенсії з 10.10.2025 року 
3. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 969грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області. З 2021 року одержує пенсію за віком, призначену відповідно до положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно записів трудової книжки від 14.08.1978 року серії НОМЕР_1 позивач у період з 09.02.1982 по 11.11.1996 року працював на підприємстві «Одеська птахофабрика», однак вищевказаний період зараховано частково до страхового стажу позивача. 
Позивач вважає, що відповідачем протиправно не враховано період з 09.02.1982 по 01.11.1988 року, який становить 6 років 8 місяців 22 дні. З метою досудового врегулювання спору, 10.10.2025 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 09.02.1982 по 01.11.1988 роки. 
Відповідач листом від 12.11.2025 року відмовив у зарахуванні до страхового стажу позивача зазначених у заяві періодів роботи у зв`язку із відсутністю підстав. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать чинному законодавству України.
Позивач вказує, що він дійсно у період з 09.02.1982 по 01.11.1988 роки здійснював трудову діяльність на підприємстві «Одеська птахофабрика» (Запис 7 -10 трудової книжки). 
Позивач вказує, що на час заповнення трудової книжки в частині спірного періоду діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 № 162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 № 252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 №412, та яка втратила чинність на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993). Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки робітників та службовців". Згідно положень пункту 1, 13, 18 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки робітників та службовців" (із змінами, далі Постанова № 656), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та службовців. При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, організації засвідчуються підписом керівника підприємстві, установі, організації або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою. Відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яку призначають наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність. Аналогічні за змістом положення містяться в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція № 58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110. Отже, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права. 
Позивач вважає, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. 
Позивач вказує, що доводи відповідача про наявне виправлення в Трудовій книжці не можуть спростовувати факт наявності у позивача страхового стажу у спірний період. Тому, позивач вважає, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 09.02.1982 по 01.11.1988 роки згідно записів трудової книжки від 14.08.1978 року серії НОМЕР_1 . 
Позивач вважає, що для ефективного захисту порушених прав позивача доцільно буде зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи на підприємстві «Одеська птахофабрика» з 09.02.1982 по 01.11.1988 роки, який становить 6 років 8 місяців 22 дні та здійснити перерахунок пенсії з 10.10.2025 року (з дати звернення позивача із заявою).
Ухвалою судді від 09.12.2025 року відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Також, судом ухвалено про витребування від відповідача належним чином засвідчених копій матеріалів пенсійної справи позивача для долучення до матеріалів справи.
На виконання ухвали від 09.12.2025р. відповідач подав до суду 29.12.2025 засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача (а.с. 36-72).
23.12.2025р. від відповідача через систему “Електронний суд” до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 26-32), в якому вказав, що позовні вимоги вважає не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
Відповідач вказав, що позивач з 12.05.2021 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV, обчислену як працюючій особі, при страховому стажі 38 років 2 місяці (враховано по 29.02.2024). 
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (з 01.01.2004), а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. До введення в дію Закону № 1058-IV, який діє з 01.01.2004 року, пенсії призначались згідно Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення” 
Відповідач вказує, що документами, які підтверджують наявність у особи трудового (в тому числі пільгового) стажу, є трудова книжка та/або інші документи (документи, що видані за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників тощо). 
Відповідач посилається на п.п. 2.3-2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях № 162, затвердженої постановою Державного комітету з праці та соціальних питань від 20.06.1974 (чинної на момент заведення трудової книжки Позивача) (надалі по тексту Інструкція № 162) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). 
За результатами розгляду доданих до заяви документі про призначене пенсії до страхового стажу Позивача не враховано період роботи з 09.02.1982 по 01.11.1988 на підприємстві «Одеська птахофабрика» згідно з записами трудової книжки від 14.08.1978 серії НОМЕР_1 , оскільки в записі про початок роботи відсутнє посилання на номер та дату наказу, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162. 
Відповідач вважає, що позовної вимоги позивача стосовно зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 09.02.1982 по 01.11.1988 роки на підприємстві «Одеська птахофабрика та здійснити перерахунок пенсії з 10.10.2025 року, не підлягає задоволенню також з тих підстав, що судом не може прийматися відповідне рішення, оскільки це є втручанням в дискреційні повноваження Головного управління.
Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується його паспортом (а.с.8).
Позивач з 2021 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Одеській області. 
Згідно записів трудової книжки від 14.08.1978 року серії НОМЕР_1 (а.с. 14-18) позивач у період роботи з 09.02.1982 по 11.11.1996 року (Записи №№ 7-12) працював на підприємстві «Одеська птахофабрика», однак при призначенні пенсії позивачу не зараховано до страхового стажу період роботи з 09.02.1982 по 01 11.1988 з тих підстав, що запис про прийняття позивача на роботу не містить посилання на дату та номер наказу. 
Позивач вважає, що відповідачем протиправно не враховано період роботи з 09.02.1982 по 01.11.1988 року, а тому 10.10.2025 року він звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового стажу вказаний період роботи (а.с.9).
Відповідач листом від 12.11.2025 року відмовив у зарахуванні до страхового стажу позивача зазначеного у заяві періоду роботи, оскільки в записі про початок роботи відсутнє посилання на номер та дату наказу. 
Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, а тому звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.
Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Статтею 26 Закону № 1058-ІV, яка визначає умови призначення пенсії за віком, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
До набрання чинності Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII « Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII).
Відповідно до частини 1 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162), що втратила чинність на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58.
Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнень повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (п.2.3 Інструкції № 162).
Пунктом 4.1 Інструкції № 162 передбачено, що при звільненні робітника чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Також, згідно п.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58 (далі - Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
За змістом п.2.2-2.4 Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше провадиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
До трудової книжки вносяться:
Відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;
відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;
відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Відповідно до п.4 Постанови КМ України №301 від 27 квітня 1993 р. №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Отже, з вищенаведених норм випливає, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період, якщо з наявних записів можливо встановити період роботи працівника на підприємстві.
У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що недоліки заповнення трудової книжки, виявлені відповідачем не можуть спростовувати відомості, наявні у трудовій книжці, та позбавити особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового (страхового) стажу.
Таким чином, всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису, проставлення печатки не передбачено. Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника та проставлення печаток покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На позивача не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.08.2019 р. по справі № 654/890/17 (провадження № К/9901/22832/18), від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.
Також, варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
У постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
У зв`язку з наведеним, суд зазначає, що сумніви відповідача ГУ ПФУ в Одеській області не можуть спростовувати відомості, наявні у трудовій книжці, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового (страхового) стажу.
Суд зауважує, що наявний запис № 7 у трудовій книжці позивача дозволяє встановити дату початку роботи позивача на підприємстві «Одеська птахофабрика» (09.02.1982), що підтверджується відомостями графи 2.
Наступний запис № 8 підтверджує присвоєння позивачу 4 розряду покрівельника (мовою оригіналу - «кровельщика») з 21.02.1987, з посиланням на наказ № 42 від 21.02.1987.
Наступний запис № 9 трудової книжки містить відомості про переведення позивача на посаду вантажника в яйцесклад з 02.11.1988 на підставі наказу № 251 від 02.11.1988.
Записи №№ 10, 11 містять відомості про реорганізацію підприємства.
Запис № 12 трудової книжки містить відомості про звільнення позивача з 11.11.1996 на підставі наказу № 197 від 11.11.1996.
Отже, наведені вище відомості трудової книжки позивача у їх сукупності підтверджують факт роботи позивача на підприємстві «Одеська птахофабрика» у період з 09.02.1982 по 11.11.1996.
При цьому, призначаючи позивачу пенсію, відповідач не врахував перші два записи (№№ 7, 8) про роботу позивача, та зарахував позивачу до страхового стражу період роботи, починаючи з дати переведення позивача з однієї посади на іншу в межах одного й того ж підприємства. Але ж особа не може бути переведена з однієї посади на іншу, не будучи попередньо прийнятою на роботу на першу посаду.
Отже, як наголошено судом вище, відомості трудової книжки позивача у їх сукупності (записи №№ 7-12) підтверджують факт роботи позивача на підприємстві «Одеська птахофабрика» у період з 09.02.1982 по 11.11.1996.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем ГУ ПФУ в Одеській області протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні періоду його трудової діяльності з 09.02.1982р. по 01.11.1988р. згідно трудової книжки позивача до страхового стажу. Тому слід зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 09.02.1982 по 01.11.1988 роки на підприємстві «Одеська птахофабрика» та здійснити перерахунок пенсії з 10.10.2025 року (з дати звернення позивача до ГУ ПФУ в відповідною заявою).
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, задовольняючи вимоги позивача до відповідача, суд стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені останнім судові витрати в сумі 968,96 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул.Канатна, буд.83, м.Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385) - задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 09.02.1982 року по 01.11.1988 року на підприємстві «Одеська птахофабрика». 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 09.02.1982 по 01.11.1988 року на підприємстві «Одеська птахофабрика та здійснити перерахунок пенсії з 10.10.2025 року. 
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів