ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 214/11337/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
за участю секретаря судового засідання: Тарантюк А.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 23 лютого 2026 року (суддя 1-ї інстанції Сіденко С.І.) в адміністративній справі №214/11337/25 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 зводу 1 роти 1 батальйону Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції Деркач Ангеліни Захарівни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- 

ВСТАНОВИВ:
25.11.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до поліцейського 1 зводу 1 роти 1 батальйону Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції Деркач Ангеліни Захарівни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ЕНА № 5953908 від 17.10.2025 про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КпАП України.
Позовні вимоги обґрунтовані наявністю сумніву щодо законності та правомірності перебування патрульного в місці зупинки транспортного засобу та в місці винесення постанови, оскільки відсутні відомості того чи мав патрульний поліцейський спеціальне звання та мав право виносити постанову відповідно до своїх функціональних обов`язків. До того ж постанову склав один працівник поліції, а справу розглядав фактично інший. Також позивачка вважає, що відсутні докази які б підтверджували вчинення нею адміністративне правопорушення, а також відсутній склад правопорушення. Крім того, відповідач не забезпечив право позивача на правову допомогу, а справу можна було б розглядати до 28.10.2025.
Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 23 лютого 2026 року позов задоволено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департаментом патрульної поліції подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не надано належної оцінки всім доводам відповідача щодо встановленого порушення позивачем. Так 13.10.2025 під час патрулювання працівниками патрульної поліції м. Кривого Рогу було виявлено порушення ПДР, а саме помічено автомобіль «Jaguar», державний номерний знак № НОМЕР_1 , Водій ОСОБА_1 керувала цим транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, що є порушенням п. 19.1.а ПДР України. Після зупинки транспортного засобу і з`ясування всіх фактичних даних, розглянуто клопотання ОСОБА_1 та перенесено розгляд справи про адміністративне правопорушення. 17.10.2025 на розгляд справи Шаповал В.С. з`явилася без адвоката, клопотань не заявляла. З нею був присутній знайомий який і повідомив, про те, що представнику стало зле і він поїхав до лікарні. З цих підстав скаржник вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснено у відповідності до норм чинного законодавства, а винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України є правомірною. Доводи позивачки про невчинення нею порушення п. 19.1 (а) ПДР України спростовуються поданим відеозаписом.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначено, що відповідачем не наданий доказ вчинення позивачкою правопорушення. Відеозапис з бодікамери не було надано суду. Також відповідачем не було дотримано права позивачки зокрема на правничу допомогу.
Розгляд справи здійснено із застосуванням режиму відеоконференції.
У судовому засіданні суду представник позивача підтримав доводи відзиву, у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити.
Інші учасники справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися.
Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву, заслухавши учасників справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА 5953908 від 17.10.2025 року вбачається, що 13.10.2025 року о 21 год. 07 хв в районі Центрально-Міському, 37 у м. Кривому Розі водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Jaguar», державний номерний знак НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушила п. 19.1а ПДР України. За вказане порушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510грн. 00 коп. 
Позивач не погодившись з постановою, вважаючи її протиправною, звернулася до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції під час судового розгляду встановив з відеозапису з реєстратора службового автомобіля патрульної поліції та телефону фіксацію руху транспортного засобу марки «Jaguar». Вказаний автомобіль рухався в Центрально-Міському районі, по просп. Центральний, буд. 37. Після зупинки транспортного засобу, працівник поліції підійшов до вказаного автомобіля, на місці водія знаходилася ОСОБА_1 . Суд задовольняючи позов та скасовуючи оскаржену постанову дійшов висновку, що поліцейським не в повній мірі були дотримані вимоги Інструкції №1395 та положень КпАП України щодо розгляду саме справи порушення водієм транспортного засобу використання світлових приладів, так як розгляд правопорушення носив формальний характер, тобто було порушено порядок розгляду справи та винесення спірної постанови за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Колегія суддів переглядаючи судове рішення не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до приписів статті 222 КпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Також, згідно п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 19.1а ПДР України визначено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.
Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно вказаної норми процесуального права, саме на суб`єкта владних повноважень, покладено обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що до матеріалів справи додано відеозапис з фіксацією події вчинення правопорушення, який в розумінні ст. 251 КУпАП є належним доказом по цій справі.
Оглянувши вказаний відеозапис, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про помилкові твердження позивача, що такий не містить належного підтвердження вчинення нею адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом марки «Jaguar», державний номерний знак НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби 13.10.2025 року о 21 год. 07 хв в районі Центрально-Міському, 37 у м. Кривому Розі.
Отже суд апеляційної інстанції вважає, що поданий відповідачем відеозапис підтверджує встанолвене порушення позивачем приписів 19.1а ПДР України.
Таким чином доводи позивачки про відсутність доказів вчинення нею правопорушення, що їй інкримінують, спростовані матеріалами справи.
Доводи позивачки про те, що відповідач не забезпечив їй право на правову допомогу, спростовуються поданими нею доказами. Так позивачка 13.10.2025, в день фіксації вчиненого правопорушення, отримала повідомлення про запрошення її до підрозділу поліції на 17.10.2025 на 09:30 на розгляд справи. (а.с. 15).
Доказів подання/заявлення ОСОБА_1 клопотання про відкладення розгляду справи 17.10.2025 із зазначенням підстав, суду не подано.
Доводи позивачки про те, що постанову склав один працівник поліції, а справу розглядав фактично інший, є безпідставними та такими, що не свідчать про протиправність оскарженої постанови, оскільки доказів порушення відповідачами приписів ст. 222 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в межах підстав позову, судом не встановлено.
Інші доводи позивачки, зазначені як на підставу позову для скасування оскарженої постанови є необґрунтованими та такими, що не спростовують правомірність прийнятої оскарженої постанови.
Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.
Таким чином, помилковим є висновок суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись ст.ст. 286, 315, ст. 317, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.
Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 23 лютого 2026 року в адміністративній справі №214/11337/25 - скасувати та прийняти нове судове рішення.
У задоволенні позову відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення та відповідно до частини третьої статті 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 06 травня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак