Справа № 486/411/26
Провадження № 2/486/934/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2026 року м. Південноукраїнськ
Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Волощук О.О.,
за участю секретаря судового засідання Грабовської А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2026 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.10.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №1156820, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в сумі 7000,00 грн. на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п.2.1 Договору кредит надався Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті, що має наступні реквізити № НОМЕР_1 . Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строки визначені умовами кредитного договору. В подальшому, 21.04.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №ККЛУ-21042021, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача, який являється боржником ТОВ «Авентус Україна» за кредитним договором №1156820 від 18.10.2020. Відповідач не виконував своїх зобов`язань жодному з кредиторів, тому станом на дату звернення до суду у нього виникла заборгованість у розмірі 26929,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 7000,00 грн.; заборгованості за відсотками 19929,00 грн. Посилаючись на викладене позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 26929,00 грн., судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн.
Ухвалою суду від 10.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
23.03.2026 відповідач подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» визнає в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, не визнає в частині стягнення відсотків, а в частині витрат на правову допомогу просить зменшити їх до розумного розміру. З посиланням на те, що між ним та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір №1156820 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно з яким він отримав кредитні кошти у сумі 7000,00 грн. Так ним отримано кредитні кошти на суму 7000,00 грн. Через певні труднощі, він не мав змоги вчасно оплатити заборгованість по кредиту, у зв`язку з чим станом на сьогоднішній день кредит залишається неоплаченим. Зазначив, що не погоджується з розміром відсотків за користування кредитом, визначеним позивачем, та вважає, що такий розмір підлягає скасуванню з підстав того, що відповідно до п.1.3. Договору строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту вказується у Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 даного Договору, згідно з п.1.4.1 знижена процентна ставка 0,01% за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту визначеного п.1.3 та п.1.4.2 стандартна процентна ставка 1,9% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту зазначеного у п.1.3. Отже, дата повернення позики та сплати нарахованих відсотків згідно графіку платежів 17.11.2020. Пунктом 4 Договору передбачено умови пролонгації строку кредитування, а в п.4.1 Договору у випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі у встановлений термін … клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту шляхом укладення Додаткової угоди. Додає, що позивачем до позовної заяви надано Додатковий договір до Договору №1156820 про надання коштів на умовах споживчого кредитування від 18.10.2020, але про вказаний додатковий договір жодної мови в позові не йдеться. Так як, п.3.1 Додаткового договору строк кредитування продовжено на строк, що дорівнює строку встановленому п.1.3 Договору, дата повернення кредиту та сплата відсотків - 19.12.2020. Однак, п.8 Додаткової угоди містить реквізити та підписи сторін, у пункті «клієнт» вказано, що Додатковий договір підписаний електронним підписом ОСОБА_1 18.11.2020 о 19:03:45. Також, вказаний пункт не містить буквеного та числового ідентифікатора-підпису та в матеріалах справи відсутні відомості щодо підписання ним додаткової угоди електронним підписом одноразовим ідентифікатором, або ж будь-яким іншим чином, а містить лише посилання на підписання. Звертає увагу суду, що будь-яких Додаткових договорів з ним не укладалося та він не ініціював питання продовження строку користування кредитом перед кредитодавцем. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження підписання ним вищевказаної Додаткової угоди, відповідно до якої він нібито ініціював пролонгацію дії договору. Додає, що строк за який нараховувалися відсотки з 18.10.2020 по 19.03.2021, становить 6 місяців, тобто на 5 місяців перевищує строк кредитування. Таким чином, нарахування відсотків після 17.11.2020 є протиправними. Щодо вимоги позивача про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн., вказана сума є необґрунтовано завищеною. До того ж, позивачем надано лише копію договору про надання правничої допомоги, акт наданих послуг та детальний опис наданих послуг, але не надано доказів фактичної оплати правничої допомоги, а саме платіжних документів, що можу бути підставою для відмови у їх стягненні. 
03.04.2026 від представника відповідача надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначив, що згідно п. 1.3 кредитного договору, строк кредит 30 днів. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього Договору. Згідно з п.1.4.1 кредитного договору знижена процентна ставка становить 0,01% в день та застосовується за умови виконання позичальником умов, вказаних в цьому пункті. Згідно з п.1.4.2 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується якщо позичальник не виконав умови для застосування зниженої відсоткової ставки. У період з 18.10.2020 року по 16.11.2020 року (початковий строк кредитування) відсотки нараховувались за зниженою відсотковою ставкою 0,01%, що передбачено п. 1.4.1 кредитного договору. 18.11.2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1156820 від 18.10.2020 року. Додатковою угодою передбачено продовження строку кредитування на 30 днів та визначено дату повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом 19.12.2020 року. Відсотки за цей період нараховувались за стандартною відсотковою ставкою, що передбачено умовами кредитного договору та додатковою угодою. Звертаємо увагу суду на те, що кредитний договір та додаткова угода до нього, було укладено 18.10.2020 року та 18.11.2020 року, тобто до прийняття та набрання чинності Постановою Правління Національного банку України №113 від 03.11.2021, якою в подальшому було встановлено спеціальні вимоги до оформлення оригіналу кредитного договору, укладеного у вигляді електронного документа. Зокрема, п. 17 пп.1, 1-1 встановлено, що Оригінал договору, що укладається у вигляді електронного документа, повинен містити: 1) електронний підпис споживача з урахуванням вимог законодавства України; 1-1) кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу. Водночас на момент укладення даного кредитного договору та додаткового договору зазначені вимоги законодавством не були встановлені, а відповідне правове регулювання ґрунтувалося на нормах законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Згідно з п. 3.1. кредитного договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення. Враховуючи, що Відповідач, підписавши договір про споживчий кредит, погодився з його умовами, немає підстав вважати, що умови такого договору про порядок застосування процентних ставок, визначення строку кредитування, його пролонгації не були відомі Відповідачу. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось кредитором на підставі частини 1 статті 1048 ЦК України та у порядку, визначеному умовами Договору. Наведений Позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам погодженим між сторонами умовам Договору, наявні у справі матеріали не містять доказів, які б спростовували такий розрахунок. Позичальник отримав повну, достатню та прозору інформацію про механізм нарахування відсотків та загальне фінансове навантаження, яке він на себе приймає.Отже, відсотки за користування кредитом були нараховані вірно, відповідно до норм законодавства та кредитного договору № 1156820, відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу кредит, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти передбачені Договором. Зазначив, що заявлена сума у 8 000,00 грн витрат на правову допомогу є співмірною зі складністю справи про стягнення кредитної заборгованості, яка потребує не лише знання банківського законодавства, а й аналізу значного обсягу документації. Дана сума відповідає середнім ринковим розцінкам на подібні юридичні послуги в Україні.
Ухвалою суду від 08.04.2026 позовну заяву залишено без руху.
21.04.2026 ухвалою суду продовжено представнику позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» процесуальний строк на усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 08.04.2026 на п`ять днів з дня вручення даної ухвали.
Ухвалою суду 27.04.2026 продовжено розгляд цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено судове засідання з викликом сторін на 01.06.2026 .
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог
Відповідач у судове засідання не з`явився, у відзиві просив проводити розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши надані докази у справі в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 18.10.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №1156820 в електронній формі, який разом з додатком (графіком платежів), підписано відповідачем за допомогою одноразового електронного ідентифікатора «Е420», відправленого на номер телефону, зазначений позичальником в договорі.
Відповідно до умов вказаного договору сума кредиту складає 7000,00 грн. Строк кредитування 30 днів з 18.10.2020 до 17.11.2020 (п.1.2.-п.1.3.).
Пунктом 2.1 договору визначено, що кошти кредиту надаються товариством безготівково на картковий рахунок позичальника, зазначений останнім в особистому кабінеті, за наступними реквізитами № НОМЕР_2 .
Згідно з п.п. 1.4.1 діє знижена процентна ставка, яка становить 0,01% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (3,65% річних - пп.1.5.1 Договору), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо в цей строк клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в Графіку платежів. 
Стандартна процентна ставка становить 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (693,50% річних - пп.1.5.2 Договору), застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.3 цього Договору, якщо клієнт не виконав умови зазначені в пп.1.4.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки (п.п.1.4.2 Договору).
Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована (п.1.4 Договору), особливості нарахування процентів визначені п.3.1 - 3.3 цього Договору.
Відповідно до п.3.1. Договору нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Пунктом 3.2. Договору визначено, що до періоду розрахунку включається день надання та не включається дата повернення кредиту, визначеного у п.1.3 Договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до розділу 4 Договору, де проценти нараховуються і в дату повернення кредиту, вказану в Графіку платежів, і в нову дату повернення, якщо інше не визначено у відповідному додатковому договорі.
Розмір процентної ставки, встановлений в п.1.4 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку. Клієнт розуміє та надає згоду Товариству, що використання стандартної процентної ставки відповідно до пп.1.4.2 Договору є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов Договору, оскільки умови про встановлення різних процентних ставок за цим Договором застосовуються автоматично за домовленістю сторін, та не вимагають підписання сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього Договору (п.3.3 Договору).
Розділом 4 Договору визначені умови пролонгації строку кредитування, відповідно до яких позичальник має право продовжувати строк кредитування.
Відповідно до п. 4.1. Договору у випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі у встановлений термін та за умови, що заборгованість за кредитом складає не менше 400,00 грн. включно клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення Додаткової угоди до Договору. 
Пунктом 4.2 Договору визначено, що пропозиція (оферта) клієнта щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом натискання кнопки «Продлить/Продовжити кредит» в Особистому кабінеті або відповідної кнопки в платіжному терміналі та здійснення платежу процентів (та уразі їх наявності - штрафних санкцій). Після отриманні Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів та штрафних санкцій (у разі наявності останніх), заява клієнта про продовження строку користування кредитом вважається поданою.
Згідно з п. 4.3. Договору Товариство має право, але не обов?язок протягом 24 годин з моменту вчинення Клієнтом вказаних в п.4.2. Договору дій, акцептувати пропозицію (оферту) Клієнта про продовження строку користування кредитом шляхом направлення Клієнту засобами зв?язку текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені Клієнтом Товариству в Особистому кабінеті/зазначені в Договорі та Одноразовий ідентифікатор у вигляді коду для підписання Клієнтом Додаткового договору.
Додатковий договір вважається укладеним з моменту одержання Товариством грошових коштів згідно з п.4.5 Договору та підписання його клієнтом електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора (п.4.4 Договору).
За умовами п. 4.5 Договору новий строк кредиту розраховується з дня, наступного за днем вчинення Клієнтом дій згідно з п.4.2.- 4.3 Договору та дорівнює строку кредиту, що встановлений п.1.3. Договору, якщо інше не встановлено в Додатковому договорі.
Відповідно до п. 4.6 Договору протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою або за ставкою, що погоджена Сторонами в Додатковому договорі, яка не може бути більшою за розмір стандартної процентної ставки.
Згідно з графіком, який є додатком №1 до договору: дата видачі кредиту: 18.10.2020 строком на 30 днів до 17.11.2020; сума кредиту 7000,00 грн.; проценти за користування кредитом 21,00 грн.; загальна вартість кредиту 7021,00 грн.
Відповідно до довідки ТОВ «Лінеура Україна» ОСОБА_1 , з яким укладено договір про надання споживчого кредиту №1156820 від 18.10.2020, підписано з застосуванням електронного підпису одноразовим індикатором «Е420», відправленого на номер телефону НОМЕР_3 .
З листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-0701 від 07.01.2026 вбачається, що відповідачу 18.10.2020 було успішно перераховано кошти у розмірі 7000,00 грн. від ТОВ «Авентус Україна» на платіжну картку № НОМЕР_1 , що є підтвердженням виконання позивачем обов`язків щодо передачі коштів відповідачу згідно договору про надання споживчого кредиту №1156820.
Крім того, на виконання ухвали суду від 10.03.2026 про витребування доказів, АТ КБ «Приватбанк» надано суду лист, яким підтверджено, що 18.10.2020 було здійснено переказ коштів на ім`я ОСОБА_1 на платіжну картку № НОМЕР_1 в сумі 7000,00 гривень.
Позивачем до позову надано додатковий договір від 18.11.2020 до Договору №1156820 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.10.2020, в якому вказано, що 18.11.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір яким сторони погодили продовження користування кредитом, а саме: згідно з п.3.1. Додаткового договору - строк користування кредитом за Договором продовжується на строк, що дорівнює строку, встановленого п.1.3 Договору, дата повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом 19.12.2020; п.3.2. Додаткового договору - сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом протягом строку, встановленого в п.3.1 цього Додаткового договору: 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п.4 Додаткового договору вказано, що у всьому іншому, що не визначено в цьому Додатковому договорі, сторони керуються умовами Договору.
Згідно з розрахунком наданим позивачем про стан заборгованості за договором №1156820 від 18.10.2020 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, станом на 20.04.2021 у ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 26950,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 7000,00 грн.; заборгованість за процентами 19950,00 грн.
21.04.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №ККЛУ-21042021, згідно з яким ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримано право грошової вимоги до боржників ТОВ «Авентус Україна», зокрема, за кредитним договором №1156820 від 18.10.2020, за яким боржником є ОСОБА_1 та до ТОВ «ФК «Кредит Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1156820 від 18.10.2020, сума заборгованості 26929,00 грн.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №ККЛУ-21042021 від 21.04.2021 до ТОВ «ФК «Кредит Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1156820 від 18.10.2020, загальна сума заборгованості 26929,00 грн., яка складається з заборгованості: за залишком по тілу кредиту 7000,00 грн., за залишком по відсоткам 7959,00 грн., за залишком по простроченим відсоткам 11970,00 грн., по штрафу/пені 0,00 грн.
13.02.2026 за вих. №20666705 відповідачу ОСОБА_1 позивачем було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, проте до цього часу заборгованість не погашена.
Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
В процесі розгляду справи встановлено, що відповідач 18.10.2020 уклав з ТОВ «Лінеура Україна» договір кредитування у електронному вигляді шляхом використання одноразового ідентифікатора «Е782», а також в подальшому додаткову угоду до нього з використанням одноразового ідентифікатора «Н857», що вбачається з наданого представником позивача Підтвердження процедури укладення електронного договору ОСОБА_1 , яке містить інформацію щодо послідовності дій сторін в процесі укладення договору та додаткової угоди до нього в електронній формі.
Вбачається, що фінансова установа виконала свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 7000,00 грн. шляхом їх зарахування на картковий рахунок позичальника, що не заперечується відповідачем.
Отже, суд доходить висновку, що у зв`язку з порушеннями відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1156820 від 18.10.2020 у нього виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7000,00 грн., яка підлягає стягненню з нього на користь позивача.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що загальний розмір заборгованості становить 29929,00 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 7000,00 грн., заборгованість за відсотками 19929,00 грн.
Як встановлено судом укладаючи 18.10.2020 договір сторони погодили строк кредитування 30 днів встановивши, що строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього Договору (п. 1.3 Договору).
Укладаючи договір сторони погодили, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п.3.1 Договору). 
18.11.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1156820 від 18.10.2020 року. Додатковою угодою передбачено продовження строку кредитування на 30 днів та визначено дату повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом 19.12.2020 року.
Отже, враховуючи, що відповідач, підписавши договір про споживчий кредит, погодився з його умовами, відсутні підстави вважати, що умови такого договору про порядок застосування процентних ставок, визначення строку кредитування, його пролонгації не були відомі відповідачу. 
Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось кредитором на підставі частини 1 статті 1048 ЦК України та у порядку, визначеному умовами Договору.
Наведений позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам погодженим між сторонами умовам Договору, доказів, які б спростовували такий розрахунок заборгованості за відсотками відповідачем не надано.
За таких обставин суд дійшов до висновку про доведеність позивачем наявності у відповідача за договором заборгованості за відсотками у розмірі 19929 грн. 
Разом з тим, суд враховує, що згідно зі ст. ст. 11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів».
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Однак суд зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України) по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц (провадження № 61-25248св18), від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18 (провадження № 61-11473св19), від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 (провадження № 61-1416св20).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) вказано: «Суди попередніх інстанцій встановили, що умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також пунктом 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів. Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. Вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру процентів річних, що підлягають стягненню з боржника за прострочення грошового зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду бере до уваги таке. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання».
Згідно з умовами кредитного договору та додатком до нього, факт укладення яких не заперечується відповідачем, реальна річна процентна ставка становить 3505,44 % річних, що на переконання суду є непомірним тягарем для споживача фінансових послуг. Позивач просить суд стягнути відсотки у розмірі, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Конституційний Суд України зазначив, що з огляду на ч. 4 ст. 42 Конституції участь у договорі споживача як слабшої сторони, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту (рішення КСУ від 11.07.2013 року № 7-рп/2013).
З огляду на наведене, суд, при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків по невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає за необхідне зменшити розмір відсотків до 7000 грн.
Таким чином, є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №1156820 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.10.2020 у розмірі 14000 грн., з яких: тіло кредиту- 7000 грн. та відсотки - 7000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.
Як встановлено судом, між позивачем та адвокатським об`єднанням «Апологен» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025. Відповідно до акту №1177 наданих послуг від 13.02.2026 загальна вартість послуг, наданих позивачу становить 8000,00 грн.
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.4 ст. 137 ЦПК України.
У постанові від 19.02.2020 в справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу ч.3 ст. 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 в справі №206/6537/19 (провадження №61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст. 137 ЦПК України.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у рішенні «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (заява №58442/00) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи незначну складність справи, предмет спору, значення справи для позивача, кількість часу, витраченого представником позивача для підготовки позовної заяви та інших процесуальних документів, виходячи із засад розумності розміру витрат на правничу допомогу та пропорційності позовних вимогам, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 гривень.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідача на користь позивача згідно розміру задоволених вимог (52%) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1384,40 грн.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 77-80, 89, 141, 258, 259, 263-265, 277-279, 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, юридична адреса: 79018, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, поверх 4) заборгованість за кредитним договором №1156820 від 18.10.2020 в загальному розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7000 грн., заборгованість за відсотками 7000 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, юридична адреса: 79018, Львівська область, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, поверх 4) 1384 (одну тисячу триста вісімдесят чотири) гривні 40 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору та 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок витрати на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.О. Волощук