Справа № 204/11001/25 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі 
головуючої судді Вовк Л. В.
з участю секретаря судового засідання Бондаренко О.М.,
учасники справи :
позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»,
представник позивача Сердійчук Я.Я.,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,

у с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
У жовтні 2025 року до суду звернулося  Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі - ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС") з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами №4422042 від 14.01.2022 та №94313 від 11.01.2022 у загальному розмірі 23 908,28 грн, сплаченого судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 13 000,00 грн. 
Позов обгрунтовано тим, що 14.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4422042, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 10 100,00 грн. 11.01.2022 між ТОВ « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ « КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 94313, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 8 000,25 грн. ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» (первинні кредитори) свої зобов`язання за договором виконали в повному обсязі. У свою чергу відповідач свої зобов`язання за договорами належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 23 908,28 грн. 25.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено Договір факторингу № 25-07/2024, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором №4422042 від 14.06.2022. 28.01.2025 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено Договір факторингу №28012025, відповідно до якого ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором №94313 від 11.01.2022. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за кредитним договорами №4422042 від 14.06.2022 та №94313 від 11.01.2022.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії. 
Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 19.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, справу призначено до розгляду на 23.02.2026.
13.05.2026 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Представник позивача Сердійчук Я.Я., у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити, в позовній заяві зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1  повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановлений законом строк і порядок, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», відзив не подав. 
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Отже, відповідно до п. 4 ч.8 ст.128 ЦПК України , вважається, що судова повістка вручена ОСОБА_1 17.02.2026, 02.03.2026.
Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 по справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-109гс19); від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18).
У відповідності до ст. 280, ч.4 ст. 223 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про слухання справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
14.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №4422042 (індивідуальна частина), відповідно до якого Товариство надало позичальнику грошові кошти (кредит) у сумі 10 100,00 грн, строком на 30 днів з 14.01.2021 (строк кредитування), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцеві кредит, сплатити проценти за користування кредитом у встановлений термін (дата платежу) 13.02.2022 та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та умовах та строки, визначені Договором (п. 1.1-1.4 Договору) (а.с. 109-114).
Згідно з п. 1.5.1 Договору комісія за надання кредиту становить 1 010,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово.
Проценти за користування кредитом становлять 3 787,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 Договору).
Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 Договору).
На підставі п.п. 6.1- 6.2 Договору укладення цього Договору здійснюється в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Підписання даного договору відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього договору. 
Як вбачається з довідки про ідентифікацію Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, одноразовим ідентифікатором S48274 від 14.01.2022 на номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 60).
Також до договору додано Паспорт споживчого кредиту №4422042, який містить основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача , анкету-заяву на кредит №4422042 та графік платежів (а.с. 23,41,54). 
Відповідно до довідки ТОВ «Елаєнс» від 14.07.2024, Товариством успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта № 535557хххххх0548, дата проведення платежу 14.01.2022, згідно договору 4422042, сума платежу 10 100,00 грн, номер транзакції в системі FONDY: 455008453, номер операції: bd8f21of-122f-4b99-8f66-4obc7c2956a5_637777989732057514 (а.с. 61).
ТОВ «МІЛОАН» виконав зобов`язання за Договором, надавши позичальнику кредитні кошти відповідно до кредитного договору №4422042 від 14.01.2022 в сумі 10 100,00 грн.
11.01.2022 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №943313 (індивідуальна частина). Відповідно до умов кредитного договору, типом кредиту є кредитна лінія. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника, окремими траншами. Перший транш в сумі 10 667,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення кредитного договору шляхом перерахування на рахунок/карту Позичальника та шляхом погашення заборгованості Позичальника. Проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 286,00 % річних. Загальний строк кредитування за цим Договором складає 252 днів.
Також до кредитного договору додано Паспорт споживчого кредиту №94313, заяву на видачу кредиту від 10.01.2022 , та графік платежів (а.с. 81,82,84). 
Відповідно до довідки ТОВ «Елаєнс» від 23.03.2025, Товариством успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта № 535557хххххх0548, дата проведення платежу 11.01.2022, сума платежу 8 000,25 грн, номер транзакції в системі FONDY: 482450615, номер операції: 65a363ce-72a9-44eb-9c9a-cb6597f00e75 (а.с. 106).
ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» виконав зобов`язання за Договором, надавши позичальнику кредитні кошти відповідно до кредитного договору №94313 від 11.01.2022 у сумі 8 000,25 грн.
25.07.2024 було укладено договір №25/07-2024 , відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4422042. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №4422042.
Таким чином, відповідно до Реєстру боржників до Договору Факторингу №25-07/2024 від 25.07.2024 (Додаток №3) та витягу з додатку №3 до договору факторингу №25-07/2024 від 25.07.2024 до Позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором № 4422042 від 14.01.2022 в сумі 13 548,80 грн (а.с.20-22, 24).
28.01.2025 було укладено договір №28012025 , відповідно до якого ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №94313. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №94313.
Таким чином, відповідно до Реєстру боржників до Договору Факторингу №28012025 від 28.01.2025 (Додаток №1) та Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 28.01.2025 до Договору факторингу №28012025 до Позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором №94313 в сумі 10 323,48 грн (а.с. 34-39). 
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №4422042 від 14.01.2022, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 13 584,80 грн, з яких: Заборгованість по тілу кредиту - 9 090,00 грн, заборгованість за відсотками - 3 484,80 грн, заборгованість за комісією - 1 010,00 грн. (а.с. 115)
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №94313 від 11.01.2022, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 10 323,48 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 9 958,71 грн, заборгованість за відсотками - 364,77 грн. (а.с.116)
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви, становить 23 908,28 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 19 048,71 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 3 849,57 грн, заборгованість за комісіями - 1 010,00 грн.
Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.
Таким чином, суд прийшов до переконання, що Первісні кредитори виконали свої обов`язки за договором про надання кредиту, надало відповідачу кредит. Відповідач свої зобов`язання не виконав, ні тіло, ні нараховані відсотки не повернув.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Стаття 1054 ЦК України зазначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: «Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом».
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять і відповідач не надав.
За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за Кредитними договорами у добровільному порядку. 
За встановлених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1  на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованості за кредитним договором № 4422042 від 14.01.2022 у сумі 12 574,80 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 9 090,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 3 484,80 грн; за кредитним договором № 94313 від 11.01.2022 у сумі  10 323,48 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 9958,71 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 364,77 грн; а всього заборгованість за кредитними договорами у загальній сумі 22 898,28 грн.
Зазначені розрахунки позивача, відповідачем не спростовано, свого контррозрахунку заборгованості або доказів належного виконання зобов`язань, відповідачем ОСОБА_1 до суду не надано. 
Із приводу стягнення з відповідача заборгованості за комісіями в розмірі 1 010,00 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У даній справі умовами кредитного договору №4422042 від 14.01.2022 в якості складової витрат позичальника за кредитом передбачена комісія за надання кредиту в сумі 1010,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 від суми кредиту одноразово . Аналіз змісту договору підтверджує відсутність визначеного переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з наданням та обслуговуванням кредиту, їх опису та механізму застосування при виконанні кредитного договору. Також позивачем суду не надано належних та допустимих доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх із відповідачем при укладенні та виконанні зазначеного договору.
Також, на думку суду, положення договору про надання споживчого кредиту, які передбачають здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемними. Надання кредиту кредитодавцем є по суті його основним обов`язком за умовами укладеного із споживачем-позичальником договором, а не нарахування оплати за послуги, виконання яких не може здійснюватися за окрему плату при укладеному саме кредитному договорі на споживчі цілі. Також нарахування та порушення до стягнення комісії з відповідача фактично є стягненням плати споживача за дії банку щодо встановлення та виконання правовідносин (укладення та виконання кредитного договору), які в силу закону банк не має права встановлювати.
У силу норм частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» суд визнає вищенаведені норми кредитного договору нікчемними та, застосовуючи наслідки недійсного правочину, не вбачає підстав для стягнення зазначеної комісії із відповідача на користь позивача. Із огляду на вищенаведене у задоволенні цієї вимоги слід відмовити у зв`язку із її безпідставністю.
Вищевказані висновки суду узгоджуються із наближеними правовими позиціями суду касаційної інстанції, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, у постановах Верховного Суду від 14 травня 2025 року у справі № 750/11580/21, від 09 жовтня 2024 року у справі № 582/202/22, від 19 листопада 2025 року у справі № 523/9452/14-ц.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. 
У позовній заяві позивач просив також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в матеріалах справи наявні такі докази: договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладеного між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с. 47-49);прайс-лист із зазначенням виду та вартості послуг (а.с. 51); заявку на надання юридичної допомоги №8 від 01.09.2025 (а.с. 52);витяг з Акту №19 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 розміром 13 000,00 грн, з яких: надання усної консультації з вивченням документів кількістю 2 год, вартістю 4 000,00 грн, складання позовної заяви 2 год, вартістю 9 000,00 грн (а.с. 53).
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 20 вересня 2023 року у справі № 753/7936/22 (провадження № 61-1519св23).
Враховуючи обсяг виконаної АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС»роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 2 000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 грн. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 320,07 грн. 
На підставі викладеного і керуючись ст.7, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265,280-282, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами - задовольнити частково. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитним договором № 4422042 від 14.01.2022 у сумі 12 574,80 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 9 090,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 3 484,80 грн; за кредитним договором № 94313 від 11.01.2022 у сумі  10 323,48 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 9958,71 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 364,77 грн; а всього заборгованість за кредитними договорами у загальній сумі 22 898 (двадцять дві тисячі вісімсот дев`яносто вісім) грн 28 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» сплачений судовий збір у сумі 2 320,07 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн, а всього у сумі 4 320 (чотири тисячі триста двадцять) грн 07 коп. 

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня оголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальності «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», юридична адреса: вул. Гедройця Єжи, буд. №6, офіс 521, м. Київ, 03150, ЄДРПОУ: 42640371.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 18.05.2026.

Суддя Л. В. Вовк