Справа № 346/6383/25
Провадження № 2/346/2352/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

12 травня 2026 р.	м. Коломия Коломийський міськрайонний суд  Івано - Франківської області	

у складі головуючого судді Яремин М.П.
з участю: секретаря Урбанович І.Д.
представника відповідача адвоката Репала О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.11.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір №818233864 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 17 100 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, із зобов`язанням повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору.
14.03.2025 року між ТОВ «Онлайн Фінанс» (якому відповідно до договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 року та реєстру прав вимоги перейшло право грошової вимоги від ТОВ «Таліон Плюс», якому, в свою чергу, перейшло право грошової вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідно до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року ) та позивачем укладено договір факторингу №140325-У, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №818233864 від 17.11.2023 року на загальну суму 79 692,02 грн. Умови кредитного договору відповідач не виконувала належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої позивачем станом на момент звернення до суду визначено як 79 692,02 грн., яка складається із: 17 100 грн. – заборгованість за кредитом; 62 592,02 грн. – за несплаченими відсотками. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати, які складаються із 2 422,40 грн. сплаченого судового збору та 7 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
04.05.2026 року представник відповідача, адвокат Репало О.О. через систему “ Електронний суд ” подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що умовами договору №818233864 від 17.11.2023 року передбачено строк користування кредитними коштами 30 днів з можливістю пролонгації у разі сплати позичальником у строк до 17.12.2023 року нарахованих відсотків у розмірі 2 052 грн. за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду, строк дії договору до 17.12.2028 року. У заявці на отримання коштів відповідач зазначила строк кредитування сааме 30 днів зі сплатою відсотків у розмірі 0,4000% від суми кредиту; договорі, підписаному сторонами, також вказано дисконтний період 30 днів. Поряд з цим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач вчинив дії, які стали підставою для пролонгації кредитування. У справі позивач не заявляв до стягнення з відповідача відсотків в порядку, встановленому ч.2 ст. 625 ЦК України, як наслідку прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, а нарахував їх як відсотки за користування кредитом, в порядку ст. 1048 ЦК України, що не відповідає акцептованим відповідачем умовам оферти. За таких обставин, правомірним було б нарахування відсотків виключно за передбачений договором строк кредитування в період з 17.11.2023 року по 17.12.2023 року, що становить 2 052 грн., оскільки відповідач не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача становить 19 152 грн. Крім того, вказує, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги має бути співмірним із складністю справи та виконаних робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову. Враховуючи вищенаведене, представник відповідача просить позовні вимоги задовольнити частково, а саме в розмірі 19 152 грн.
06.05.2026 року представник позивача, ОСОБА_2 через систему “ Електронний суд ” подала до суду відповідь на відзив, в якому вказала, що нарахування процентів здійснюється на підставі положень договору, з якими відповідач була належним чином ознайомлена. Факт ознайомлення та згоди з умовами відповідач підтвердила шляхом підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Нарахування відсотків за дисконтною ставкою відбувалось за наступною формулою: 17 100*0,40/100 = 68,40 грн. в день в період з 17.11.2023 року по 17.12.2023 року. Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 %, що на день укладення договору становить 2,980 % в день від суми залишку кредиту (17 100,00*2,98/100 = 509,58 грн. ). У підсумку загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 818233864 від 17.11.2023 року становить 79 692,02 грн. Тому представник позивача, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
07.05.2026 року представник відповідача, адвокат Репало О.О. через систему “ Електронний суд ” подав до суду заперечення на відповідь на відзив, згідно з яким до позовної заяви долучено копію кредитного договору, однак, матеріли справи не містять підтвердження, що саме цей договір розуміла відповідач, ознайомилась і погодилась з ним. Більше того, враховуючи строк кредитування, який не продовжувався відповідачем, загальний розмір заборгованості має становити 19 152 грн. Крім того, заявлені витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи, а тому до задоволення підлягають 2 500 грн. таких витрат. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив клопотання, згідно з яким просить розгляд справи проводити у відсутності представника, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 1-14 ).
Відповідач в судове засідання не з`явилася. Її представник, адвокат Репало О.О. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, з підстав вказаних у відзиві та письмових запереченнях.
Відповідно до ч. 6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на строк не більш як на десять днів, тобто до 12.05.2026 року з дня закінчення розгляду справи – 07.05.2026 року.
Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов таких висновків.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що 17.11.2023 року між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір (договір кредитної лінії) № 818233864, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до пунктів 2.1, 2.2 якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредиту у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 17 100 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога». Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 17 100 грн. 17.11.2023 року (том 1, а.с. 65-83 ).
Згідно з п.3.1 договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку, передбаченому п. 3.2. договору. 
Відповідно до п.3.2 договору сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.
Згідно з п. 4.1 договору з метою укладення цього договору позичальник, ознайомившись з Правилами, заповнив заявку, вказавши всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. При подачі заявки позичальник вказала суму грошових коштів, яку вона бажає отримати одразу після укладення договору (перший транш) та строк оплати обов`язкового платежу по процентах за користування кредитом. Максимально доступна сума кредиту, яка доступна позичальнику і яку позичальник може отримати другим та наступними траншами, вказана в пункті 2.1. договору як сума кредитного ліміту, та визначається кредитодавцем в залежності від кредитного рейтингу позичальника.
Відповідно до п. 7.1, 7.3 кредитного договору сторони погодили, що рекомендована дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування – 17.12.2023 року, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником. Кінцева дата повернення кредиту – 17.12.2028 року.
Згідно з п. 8.1, 8.3, 8.4 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Протягом дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначають наступним чином: за період від дати видачі кредиту до 17.12.2023 року (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 146 % річних, що на день укладення договору становить 0,400 % від суми кредиту за кожний день користування ним (дисконтна процентна ставка); у разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 17.12.2023 року проценти нараховуються за ставкою 492,090 % річних, що на день укладення договору становить 1,350 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним (індивідуальна процента ставка). Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 % річних, що на день укладення договору становить 2,980 % в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожен день користування ним.
Відповідно до п.8.8. договору для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п. 2.3. договору, за перші 30 днів дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість кредиту складе 19 152 грн. та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 2 052 грн. та суму кредиту у розмірі 17 100 грн. Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складе 297,030% річних, при цьому загальна вартість першого траншу за кредитом у процентному вираженні за строк дисконтного періоду складає 112% від суми першого траншу.
У відповідності до п. 9.1.1.5 вищевказаного договору його сторони погодили, що кредитодавець, серед іншого, має право без згоди позичальника відступити права грошової вимоги за договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочиу, зокрема, договору факторингу.
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання (п. 11.1 договору).
Згідно з п. 14.2 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем з приводу укладення цього договору в якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Під час виконання цього договору, для цілей ініціювання отримання нових траншів чи пролонгацій, сторони використовують логін та пароль від особистого кабінету, в якості простого електронного підпису позичальника в розумінні Закону України «Про електронні довірчі послуги».
Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором RGBM (том 1, а.с. 65-83).
Аналогічна інформація щодо суми та строку кредиту міститься в заявці на отримання грошових коштів в кредит від 17.11.2023 року, де серед іншого також вказані персональні дані відповідача та номер карти 4149-49ХХ-ХХХХ-3162 (том 1, а.с. 50 ).
Згідно з даними паспорту споживчого кредиту продукту "Смарт" до договору № 818233864 від 17.11.2023 року визначено: тип кредиту кредитна лінія; сума/ліміт кредиту 17 100 грн.; строк кредитування до 1 857 днів; мета отримання кредиту - споживчі цілі; дисконтна процента ставка – 3,65 % - 766,50 %; індивідуальна процента ставка – 383,25 % - 766,50 %; базова процентна ставка –766,50 %; після закінчення дисконтного періоду – 1 087,700 %; реальна річна процента ставка – 297,030 %; тип процентної ставки фіксована; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (том 1, а.с. 61-64).
У довідці щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (сформовано 09.08.2024 року) вказано: позичальник ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); її паспортні дані, електронна адреса та номер телефону; договір №818233864 від 17.11.2023 року; сума кредиту 17 100 грн.; строк кредитування 30 днів;; процентна ставка 2,10 % в день; заявка на кредит подана 17.11.2023 року об 11:12 год., договір відправлено позичальнику 17.11.2023 року; акцент оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором: RGBM-2633, ідентифікатор введено позичальником/відправлено товариству 17.11.2023 року об 11:41:59; перерахування грошових коштів позичальнику – 17.11.2023 року об 11:42:09 (том 1, а.с. 35-36).
Фактичне перерахування коштів за кредитом на платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 згідно з договором № 818233864 від 17.11.2023 року підтверджується відповідним платіжним дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 17.11.2023 року та довідкою № 1899 від 13.01.2024 року, сформованою вказаним товариством, про успішний переказ через платіжний сервіс коштів у розмірі 17 100 грн. (том 1, а. с. 16, 58).
Згідно з даними інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в банку емітовано карту № НОМЕР_3 (том 1, а.с. 189).
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 23.01.2024 року розмір заборгованості відповідача склав: 38 006,46 грн., з яких 17 100 грн. - за тілом кредиту, 20 906,46 грн. - за відсотками за користування кредитом (том 1, а с. 98-100 ).
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» ( фактор ) укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно з п. 2.1 якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах права вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти за плату на умовах, визначених цим договором (том 1, а.с. 142-148 ).
Відповідно до п. 1.2. 1.3 договору “ Право вимоги ” – означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу яких настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до цього договору, а саме в реєстрах прав вимог.
Згідно з п.4.1, 8.2 договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному додатку. Строк цього договору закінчується 28.11.2019 року.
В подальшому між сторонами укладено додаткові угоди №19 від 28.11.2019 року, №26 від 31.12.2020 року, №27 від 31.12.2021 року, №31 від 31.12.2022 року, №32 від 31.12.2023 року, якими сторони вирішили, зокрема, продовжити строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року до 31.12.2020 року, 31.12.2021 року, 31.12.2022 року, 31.12.2023 року та 31.12.2024 року відповідно, інші умови залишились без змін (том 1, а.с. 153-161, 164-166 ).
Актом звірки взаємних розрахунків від 31.12.2024 року сторони договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року підтвердили, що станом на 31.12.2024 року фактором здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення права вимоги за реєстром прав вимоги №268 від 31.01.2024 року (том 1, а.с. 134 ).
Відповідно до реєстру прав вимоги №268 від 31.01.2024 року року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги до боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором №818233864 від 17.11.2023 року на загальну суму заборгованості 38 006,46 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 17 100 грн.; за процентами – 20 906,46 грн. (том 1, а.с. 136-138).
Протоколом узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги згідно з реєстром прав вимоги №268 від 31.01.2024 року на виконання договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року клієнтом розглянуто та прийнято пропозицію фактора щодо фінансування під відступлення прав грошових вимог, визначених в реєстрі вимог №268 від 31.01.2024 року, до всіх визначених в цьому реєстрі боржників та у визначеному реєстром обсязі (том 1, а. с. 135). 
15.04.2025 року ТОВ «Таліон Плюс» направляло на адресу ОСОБА_1 повідомлення №ТП/818233864, згідно з яким повідомило відповідача про дострокове розірвання кредитного договору та про необхідність оплатити всю суму заборгованості в розмірі 79 692,02 грн. ( том 2, а. с. 61 ).
31.07.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія» «Онлайн фінанс» ( фактор ) укладено договір факторингу №31/0724-01, згідно з п. 2.1 якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах права вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти за плату на умовах, визначених цим договором (том 1, а.с. 124-130 ).
Відповідно до п. 1.2, 1.3, договору “ Право вимоги ” – означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу яких настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до цього договору, а саме в реєстрах прав вимог.
Згідно з п.4.1, 8.2 договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному додатку. Строк цього договору закінчується 31.12.2024 року. 
Копія платіжної інструкції свідчить, що ТОВ «Фінансова компанія» «Онлайн фінанс» сплатило ТОВ «Таліон Плюс» за відступлення прав вимоги за договором факторингу №31/0724-01 від 31.07.2024 року (том 1, а.с. 119).
Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 31.07.2024 року до договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 року ТОВ «ФК» «Онлайн фінанс» набуло права вимоги до боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором №818233864 від 17.11.2023 року на загальну суму заборгованості 79 692,02 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 17 100 грн.; за процентами – 62 592,02 грн. (том 1, а.с. 120-122).
Згідно з даними розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Таліон плюс», розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 31.07.2024 року склав: 79 692,02 грн., з яких 17 100 грн. заборгованість за тілом кредиту, 62 592,02 грн. - за відсотками за користування кредитом (том 1, а.с. 95-97).
14.03.2025 року між ТОВ “ Фінансова компанія “Онлайн Фінанс ” (клієнт) та ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) укладено договір факторингу № 140325-У, згідно з п. 1.1 якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта ( ціна продажу ) за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (том 1, а.с. 109-115 ).
Відповідно до п. 1.2 зазначеного договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з п. 3.3. договору ціна продажу за договором становить 284 723,32 грн. 
17.03.2025 року ТОВ «Юніт Капітал» здійснило ТОВ “ Фінансова компанія “Онлайн Фінанс ” оплату згідно з договором факторингу № 140325-У від 14.03.2025 року в сумі 284 723,32 грн., про що зазначено в платіжній інструкції №327 (том 1, а.с. 101).
14.03.2025 року між ТОВ “ Фінансова компанія “Онлайн Фінанс ” та ТОВ «Юніт Капітал» підписано акт прийому-передачі до договору факторингу № 140325-У від 14.03.2025 року, згідно з яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в кількості 803 на загальну суму заборгованості 39 029 048,29 грн. (том 1, а.с. 105 ).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №140325-У від 14.03.2025 року позивач набув право вимоги до позичальника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором №818233864 від 17.11.2023 року на загальну суму заборгованості 79 692,02 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 17 100 грн.; за процентами – 62 592,02 грн. (том 1, а.с. 106-108).
Позивачем вказано, що відповідач станом на 20.11.2025 року має заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 79 692,02 грн., яка складається із: 17 100 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 62 592,02 грн. - за процентами (том 1, а.с. 94 ).
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), вбачається, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа.
У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Отже, між сторонами вказаних договорів (позики та кредитних договорів) було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, які оформлені ними в електронній формі з використанням електронних підписів.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ЦК України.
Отже, укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за електронним договором є обов`язковим.
При цьому, судом, згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховані висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.
Згідно з ч.1 ст. 1077, ч.1 ст. 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надала, не подала будь-яких доказів на спростування користування нею наданими їй кредитними коштами, а також не подала будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. 
Оскільки судом встановлено, що відповідач уклала кредитний договір, та, взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їхнє використання, належним чином їх не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, право вимоги на які набув позивач за укладеним між ним та кредитодавцем (правонаступником) відповідача договорами факторингу, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення простроченої заборгованості за тілом кредиту в сумі 17 100 грн. підлягають задоволенню. 
Водночас, згідно з вищезазначеними розрахунками заборгованості, складеними ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» відсотки нараховувались в розмірі 0,400 % в день від суми залишку за кредитом за період з 17.11.2023 року по 17.12.2023 року та в розмірі 2,980% в день за період з 23.12.2023 року по 14.04.2024 року, тобто в межах строку дії договору. 
При перевірці правильності здійснених позивачем розрахунків, судом враховано, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23.04.2024 року - не більше 1,5 %, а з 21.08.2024 року - не більше 1 %.
Кредитний договір (договір кредитної лінії) №818233864 від 17.11.2023 року укладено до набрання чинності цим Законом та строк його дії продовжено після набрання чинності пунктом 17 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування», а тому положення вказаної норми застосовується до даного кредитного договору. 
Отже з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що відсотки за користування кредитними коштами за вказаним договором повинні розраховуватися наступним чином:
- 17.11.2023 року по 17.12.2023 року, 17 100 грн. х 0,400% (процентна ставка) х 30 днів = 2 052 грн.
- 18.12.2023 року по 23.12.2023 року, 17 100 грн. х 2,98% (процентна ставка) х 6 днів = 3 057,48 грн.
- 24.12.2023 року по 14.04.2024 року, 17 100 грн. х 2,5% (процентна ставка) х 113 днів = 48 307,50 грн.
Загалом проценти: 2 052 грн. + 3 057,48 +48 307,50 грн. = 53 416,98 грн.
За таких обставин суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в загальному розмірі 70 516,98 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 17 100 грн. та заборгованості за нарахованими процентами в сумі 53 416,98 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з безпідставністю.
При цьому, не заслуговують на увагу твердження представника відповідача, адвоката Репала О.О. про те, що сторонами було погоджено строк кредитування 30 днів, доказів пролонгації вказаного строку позивачем не надано, а отже впродовж вказаного строку кредитор міг нараховувати проценти, оскільки у п.3.1, 3.2 договору сторони погодили лише умови дисконтного періоду користування кредитом, який становить 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу до 17.12.2023 року ( протягом яких проценти нараховуються за процентною ставкою 146 % річних, що на день укладення договору становить 0,400 % від суми кредиту за кожен день користування ним ( п. 8.3.1. договору )) та можливість продовження зазначеного строку позичальником шляхом здійснення протягом вказаного періоду всіх фактично нарахованих процентів, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Разом з тим, закінчення дисконтного періоду за умовами цього договору не є тотожним автоматичному припиненню всього строку користування кредитною лінією та не означає, що з наступного дня кредитодавець у будь-якому разі втратив право нараховувати проценти за договором, а тільки блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором ( п. 6.5 договору ). Пунктом 7.1 договору сторони визначили рекомендовану ( не обов`язкову ) дату дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма траншами – 17.12.2023 року, тобто протягом перших 30 днів з моменту отримання позичальником першого траншу. Водночас, згідно з п. 7.3 договору кінцева дата повернення кредиту – 17.12.2028 року, що узгоджується з п.11.1 договору щодо строку дії договору. Пунктом 8.4, в свою чергу, передбачено, що після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 % річних, що на день укладення договору становить 2,980 % в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожен день користування ним.
Отже, за змістом зазначених пунктів договору сторони передбачили наступну модель користування кредитом: первісний дисконтний період становить 30 днів від дати отримання кредиту, за період якого нараховуються проценти в розмірі 0,400% за кожен день користування кредитом, а у разі неповернення основної суми кредиту після закінчення дисконтного періоду кредитор нараховує проценти в розмірі 2,980 % за кожен день користування ним до кінцевої дати повернення кредиту – 17.12.2028 року.
Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн., що стверджується платіжною інструкцією від 26.06.2025 року (а.с. 15). 
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено позов у розмірі 70 516,98 грн., що становить 88,49 % від заявлених вимог в розмірі 79 692,02 грн., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 143,23 грн. 
Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас, за змістом ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Як встановлено судом, 10.09.2025 року між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Соломко та партнери», в особі керуючого бюро адвоката Соломки О.В., укладено договір надання правничої допомоги №10/09/25-02, за умовами якого адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором (том 1, а.с. 90-92 ). Згідно з п.3.3 вказаного договору гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору.
Згідно з Додатковою угодою №25770864240 до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року, клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справах про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №818233864 від 17.11.2023 року, за яким позичальником є ОСОБА_1 (том 1, а.с. 89).
Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг, адвокатським бюро на виконання договору про надання правничої допомоги надано послуги на загальну суму 7 000 грн., з них: 5 000 грн. - складання позовної заяви до позичальника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №818233864 від 17.11.2023 року (2 години); 1 000 грн. вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості (2 години); 500 грн. підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №818233864 від 17.11.2023 року на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 ( 1 година ); 500 грн. – підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних на рахунок боржника (1 година), що відповідає вартості послуг, визначених у протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року (том 1, а.с. 88, 93).
Разом з тим, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 7 000 грн. є завищеним, зважаючи на складність справи, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, ціну позову. Крім того, вартість вказаних послуг є необґрунтованою, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру та з конкретних обставин справи. Оскільки вказаний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу є дещо завищеним, суд вважає за необхідне обмежити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат до 2 500 грн. 
На підставі ст. ст. 207, 509, 525, 526, 530, 610, 628, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055, 1077-1078 ЦК України та, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 89, 128, 137, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (код ЄДРПОУ 43541163), заборгованість за кредитним договором №818233864 від 17.11.2023 року в загальному розмірі 70 516 (сімдесят тисяч п`ятсот шістнадцять) гривень 98 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити в зв`язку з їхньою безпідставністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу та 2 143 (дві тисячі сто сорок три) гривні 23 копійки сплаченого судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Найменування сторін:
Позивач: ТОВ «Юніт Капітал», код ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 34, офіс 333.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 12 травня 2026 року. 
Суддя: 	Яремин М. П.