Справа № 145/398/26
Провадження № 2/145/596/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.05.26 с-ще Тиврів
Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Іванця В. Д. ,
за участю секретаря Урсуляк Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ТАЙГЕР-ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ "ФК "ТАЙГЕР-ФІНАНС"10.03.2026 звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що 11.07.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ "ФК "ТАЙГЕР-ФІНАНС"був укладений кредитний договір № 13754565, згідно з умовами якого відповідач отримав 4000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором.
Згідно з п.1.1 кредитного договору № 13754565 від 11.07.2024, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів, сплатити комісію (за наявності) та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну їй суму, але відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору.
Повідомляє, що сума заборгованості відповідача становить 27192,00 грн, яка складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить – 4000,00 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить – 21192,00 грн; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить – 0,00 грн; прострочена заборгованість за штрафами становить – 2000,00 грн.
Також позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. №23785859/708 від 02.02.2026. 
Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 13754565 від 11.07.2024, в сумі 27192,00 грн, та понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2662,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.
Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.03.2026 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 
Відповідачка ОСОБА_1 про розгляд справи була належним чином повідомлена, що стверджується розпискою про вручення рекомендованого повідомлення, відповідно до якої копію ухвали про відкриття провадження вона отримала 21.03.2026. Відзиву до суду не подала.
Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Судом установлено, що 11.07.2024 відповідачка ознайомилась з паспортом споживчого кредиту "13754565", підписавши його електронним підписом - 129і2fhy.
11.07.2024 ОСОБА_1 уклала з ТОВ "ФК "ТАЙГЕР-ФІНАНС" договір про споживчий кредит № 13754565 (а.с.5-11).
Відповідно до умов договору сума (загальний розмір) кредиту становить 4000 грн у валюті: Українська гривня (п.1.2). Кредит надається/видається 2024 року загальним строком на 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів з 11.07.2024 (п.1.3). Повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом має здійснюватися позичальником відповідно до графіку платежів. Остаточний термін (дата) повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом (за умови дотримання графіку платежів): 06.07.2025 (п.1.4). Загальнівитрати позичальника за кредитом що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 23292 гривань в грошовому виразі та 7200 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає, в себе складові, визначені в п.п. 1.5.1 Договору. Тип процентної ставки за цим договорам: фіксована. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 27292 гривень. Денна процентна ставка становить 1.2. Загальні, витрати позичальника за кредитом, орієнтована реальна річна процентна ставка, орієнтована загальна вартість, кредиту для позичальника, денна процентна ставка а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі зокрема здійснить платіж/платежі відповідно до графіку платежів (п.1.5). Пільгова процентна ставка за користування кредитом становить: 1.2 % в день (п.1.5.1). Комісія за надання кредиту становить: 0,00 грн, яка нараховується одноразово за ставкою 0% (п.1.5.2). Стандартна (базова), процентна ставка за користування кредитом становить 547,5 відсотків річних (п.1.6).
Договір про споживчий кредит № 13754565 від 11.07.2024 підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) - 129і2fhy, що також стверджується довідкою (а.с.14зворот). 
ТОВ "ФК "ТАЙГЕР-ФІНАНС" свої зобов`язання за договором виконало, а саме надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 4000,00 грн, що стверджується підтвердженням успішної оплати ТОВ "ФК "Контрактовий дім" від 19.12.2025 № 3696-1437923103-19122025 (а.с.15).
ОСОБА_1 умови договору не виконувала, у зв`язку із чим утворилась заборгованість в розмірі 27192,00 грн, яка складається з наступного: тіло кредиту - 4000,00 грн; проценти - 21192,00 грн; штраф - 2000,00 грн.
До цього часу зобов`язання не виконано.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.
Водночас суд зазначає, що ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), не подала, як і жодних доказів на спростування факту укладення договору, використання кредитних коштів чи розміру заборгованості.
Разом з тим подані позивачем докази підтверджують, що ОСОБА_1 уклала договір про споживчий кредит № 13754565 від 11.07.2024,отримала кредит, користувалася кредитними коштами й допустила прострочення виконання грошового зобов`язання.
Щодо розміру заборгованості.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У постанові Верховного Суду від 9.01.2020 у справі № 643/5521/19) зазначено, що: в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до відомсті про щоденні нарахування та погашення за договором №13754565 від 11.07.2024 заборгованість ОСОБА_1 становить 25195,00 грн, що складається з: 4000,00 грн - тіло кредиту, 21192,00 грн - відсотки (а.с.15зворот-18). 
Суд зазначає, що проценти нараховано позивачем із застосування наступної процентної ставки та в наступному розмірі: 
з 11.07.2024 по 09.08.2024; (1,2 %; 48 х 29 = 1392); 
з 10.08.2024 по 05.07.2025 (1,5 %; 330 х 60 = 19800), всього 21192 грн.
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (статтю 8 було доповнено частиною п`ятою згідно з Законом № 3498-IX від 22.11.2023).
Згідно з пунктом 17 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про споживче кредитування" № 3498-IX, тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Закон набрав чинності 24.12.2023.
Оскільки Закон України № 3498-ІХ набув чинності 24.12.2023, то судом застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження максимального розміру денної процентної ставки, а тому в період часу з 24.12.2023 до 22.04.2024 максимальний розмір денної процентної ставки має становити 2,5 %, в період часу з 23.04.2024 до 20.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки має становити 1,5 %, а з 21.08.2024 - максимальний розмір денної процентної ставки - 1 %.
З огляду на зазначене, за період з 11.07.2024 по 20.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,5 % в день, а в період з 21.08.2024 по 05.07.2025 максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 % в день.
Суд наводить власний розрахунок заборгованості за договором про споживчий кредит № 13754565 від 11.07.2024, укладеного між ТОВ "ФК "Тайгер Фінанс" та ОСОБА_1 , по процентам період з 11.07.2024 по 05.07.2025 (360 днів):
з 11.07.2024 по 09.08.2024 (1,2 %; 48 грн х 30 днів = 1440 грн); 
з 10.08.2024 по 20.08.2024 (1,5 %; 60 грн х 11 днів = 660 грн); 
з 21.08.2024 по 05.07.2025 (1 %; 40 грн х 319 днів = 12760 грн), всього 14860,00 грн.
За таких обставин, суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню частково, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ "ФК "Тайгер" заборгованість за про споживчий кредит № 13754565 від 11.07.2024 в розмірі 18860,00 гривень, з яких: 4000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 14860 грн - заборгованість за нарахованими процентами.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача штрафу в сумі 2000,00 грн.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідно до якого в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "ФК "ТАЙГЕР ФІНАНС" та адвокатським об`єднанням "Апологет" 02.07.2025 укладений договір про надання правничої допомоги № 0207 (а.с.22-). До позову додано акт наданих послуг № 708 від 06.02.2026 (а.с.23зворот), детальний опис наданих послуг до акту № 708 від 06.02.2026 за договором надання правової (правничої) допомоги № 0207 від 02.07.2025 (а.с.24).
Наведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень статей 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ "ФК "ТАЙГЕР ФІНАНС" витрат на професійну правничу допомогу.
Одночасно з цим, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, має невеликий обсяг досліджуваних доказів та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3500,00 грн.
За таких обставин суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 3500,00 грн, тим самим частково задовольнивши дану вимогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі грн 1846,60 грн (18860*2662,4/27192), витрат на професійну правничу допомогу 2427,55 грн (18860*3500/27192), всього стягнути судових витрат 4274,15 грн (1846,60+2427,55).

Керуючись ст. 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 615, 625, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 7, 10, 12, 13, 75-79, 81, 137, 141, 263, 265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов задоволити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ТАЙГЕР-ФІНАНС" заборгованість за кредитним договором № 13754565 від 11 липня 2024 року в розмірі 18860 (вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят) гривень 00 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ТАЙГЕР-ФІНАНС" судові витрати в сумі 4274 (чотири тисячі двісті сімдесят чотири) гривні 15 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 11 травня 2026 року.
Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ТАЙГЕР-ФІНАНС", код ЄДРПОУ 43561909, адреса: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, 28 корпус, м.Львів.

Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Іванець В.  Д.