Справа № 201/1557/25
Провадження № 2/201/429/2026

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року Соборний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді – Куць О.О.,
за участю секретаря – Піняєва В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО ДС» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Соборного районного суду міста Дніпра від 02.04.2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «АСКО ДС» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «АСКО ДС» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - по 36000 грн. кожному.
В решті позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «АСКО ДС» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПрАТ «Страхова компанія «АСКО ДС» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.
Питання щодо судових витрат вирішено не було.
Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ПрАТ «Страхова компанія «АСКО ДС» подали до Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15.04.2026 року витребувано у Соборного районного суду міста Дніпра матеріали цивільної справи №201/1557/25 .
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12.05.2026 року дану цивільну справу було повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.
Сторони у судове засідання не з`явилися. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. 
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до абз. 1 ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.
Згідно з п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
З матеріалів справи вбачається, що 05.02.2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до Соборного районного суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Просили стягнути з МТСБУ та ПрАТ “Страхова компанія АСКО ДС” солідарно на їх користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, по 72000 грн. кожному (т.1, а.с.117-122). В порядку розподілу судових витрат просили стягнути солідарно з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15000 грн.
Рішенням Соборного районного суду міста Дніпра від 02.04.2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «АСКО ДС» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «АСКО ДС» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - по 36000 грн. кожному.
В решті позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «АСКО ДС» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПрАТ «Страхова компанія «АСКО ДС» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору за подання позовної заяви, суд вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «АСКО ДС» на користь держави судовий збір у сумі 720 грн. - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з положеннями частин 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (постанова Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 461/422/21 (провадження№ 61-8158св22).
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18, провадження № 61-9124св20, вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 
Матеріалами справи підтверджено, що інтереси позивачів представляла – адвокат Скочко О.А., про що наявні ордери на надання правничої допомоги. (т.1,а.с.32-34)
Також, в матеріалах справи наявне свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1980 від 16.02.2009 року. (т.1,а.с.35)
Між тим, матеріали справи не містить доказів на підтвердження того, що стороною позивачів понесено витрати на правову допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, відтак у суду відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу.
Отже, у задоволенні вказаних вимог слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО ДС» на користь держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 720 грн.
У задоволення вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя    О.О.Куць