СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року м. Харків Справа № 922/3717/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя Крестьянінов О.О.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (вх.№678Х/2) Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 про визнання грошових вимог Приватного підприємства «Чебуратор» та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 попереднього засідання у справі №922/3717/25 (повний текст ухвал складено та підписано 23.03.2026 суддею Міньковським С.В. у приміщенні Господарського суду Харківської області) 
за заявою фізичної особи-підприємця Ходєєвої Ольги Олексіївни, м.Харків, 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Елат», м.Харків,
про банкрутство
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа – підприємець Ходєєва Ольга Олексіївна звернулась до Господарського суду Харківської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Елат», оскільки боржник має перед кредитором заборгованість на загальну суму 3752381,80 грн.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.10.2025 прийнято заяву кредитора ФОП Ходєєвої О.О. про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Елат» до розгляду, призначено проведення підготовчого засідання без застосування автоматизованої системи з відбору арбітражних керуючих, в зв`язку з поданням ініціюючим кредитором кандидатури арбітражного керуючого Безпалого Сергія Олександровича (свідоцтво №341 від 26.02.2013), а також поданням арбітражним керуючим Безпалим С.О. заяви на участь у даній справі, боржника зобов`язано надати суду відзив на заяву кредиторів та документи, які свідчать про фінансовий стан товариства.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.11.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю «Елат», код ЄДРПОУ 32446326. Визнано розмір вимог ініціюючого кредитора в загальній сумі 3752381,80 грн та витрати зі сплати судового збору за подання заяви до суду в розмірі 30280,00 грн, суму авансового внеску в розмірі 72000 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника. Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Безпалого Сергія Олександровича. Попереднє засідання господарського суду призначено на 13.01.2026 о(б) 10:00 год. у приміщенні Господарського суду Харківської області.
Оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Елат» оприлюднено на веб-сайті судової влади за №77600 від 06.11.2025.
12.11.2025 ПрАТ «Харкіенергозбут» подало до господарського суду заяву з грошовими вимогами до боржника у розмірі 2840769,07 грн.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 визнано грошові вимоги Приватного підприємства «Чебуратор» до боржника частково у загальному розмірі 4986100,00 грн (четверта черга), які є конкурсними з правом вирішального голосу на зборах (комітеті) кредиторів, а також 6056,00 грн витрат зі сплати судового збору (перша черга). Решту грошових вимог відхилено.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, господарський суд зазначив, що заборгованість виникла на підставі укладеного між заявником та боржником договору №87/2025 від 01.01.2025, за умовами якого ПП «Чебуратор» надавав ТОВ «Елат» послуги з поводження з побутовими відходам, а боржник зобов`язаний був оплатити виконані послуги, однак своїх зобов`язань не виконав. Відповідно до умов договору на дату укладення договору тариф складає 11900 грн за один повний вивіз сміття (утилізацію) (пункт 3.2 договору). Судом встановлено, що заборгованість підтверджена актами виконаних робіт, які підписані виконавцем та споживачем і свідчать про відсутність зауважень або скарг щодо роботи виконавця. Розпорядником майна та боржником вимоги ПП «Чебуратор» визнані у повному обсязі на суму 4998000,00 грн, про що надано відповідне повідомлення. Разом з цим, господарським судом здійснено перевірку наданих кредитором послуг з вивозу побутових відходів шляхом дослідження подорожніх листів вантажного автомобіля, за результатом чого встановлено, що у вересні 2025 року ПП «Чебуратор» надавав послуги ТОВ «Елат» 17 днів двічі на день, тобто у загальній кількості 34, що складає 404600,00 грн (34х11900 грн= 404600 грн), а не 416500 грн, як зазначено кредитором в акті виконаних робіт №9 від 30.09.2025. За інші періоди суд першої інстанції визнав нарахування обґрунтованими у розмірі 4986100,00 грн.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 у даній справі визнано вимоги конкурсних кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Елат»: - ФОП Ходєєва О.О. у сумі 3752381,80 грн (4 черга) та 102280,00 грн судових витрат (1 черга); - ПрАТ «Харківенергозбут» у сумі 2840769,07 грн (4 черга) та 4844,80 грн (1 черга); - ПП «Чебуратор» у сумі 4986100,00 грн (4 черга) та 6056,00 грн (1 черга); - гр. ОСОБА_1 на суму 2615000,00 грн (4 черга) та 6056 грн судового збору (1 черга), вимоги якого не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів; - АК «Харківобленерго» в сумі 81152,65 грн (4 черга) та 6056 грн судового збору (1 черга) - ГУ ДПС у Харківській області в сумі 64463,23 грн, з якої: 42905,97 грн (3 черга), 21557,26 грн (6 черга) та 4844,80 грн (1 черга). Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною 1 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства, є конкурсними та підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Зобов`язано розпорядника майна за результатами попереднього засідання внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги. Належним чином складений та підписаний реєстр вимог кредиторів надати суду у десятиденний строк з дня постановлення ухвали суду. Зобов`язано розпорядника майна провести інвентаризацію активів боржника, здійснити фінансовий аналіз, а також відповідно до ст.48 Кодексу України з процедур банкрутства організувати та провести збори кредиторів та комітету кредиторів, визначивши час та місце проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів. Докази надати суду. Призначено проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів на 30.03.2026. Призначено підсумкове засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанова про визнання його банкрутом і відкрита ліквідаційна процедура, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство або ухвала про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду на 21.04.2026 о 12:00 год.
Господарський суд, мотивуючи постановлену ухвалу попереднього засідання, виходив з того, що заборгованість виникла на підставі укладеного між заявником та боржником договору № 87/2025 від 01.01.2025, за умовами якого ПП «Чебуратор» надавав ТОВ «Елат» послуги з поводження з побутовими відходам, а боржник зобов`язаний був оплатити виконані послуги, однак своїх зобов`язань не виконав. Розпорядником майна та боржником вимоги ПП «Чебуратор» визнані в повному обсязі на суму 4998000,00 грн, про що суду надано відповідне повідомлення. Ухвалою від 17.03.2026 господарський суд визнав частково грошові вимоги ПП «Чебуратор» у сумі 4986100,00 грн (4 черга) та 6056 грн (1 черга), у решті вимог на суму 11900 грн вимоги відхилив. Господарський суд дійшов висновку про те, що вимоги ПП «Чебуратор» підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів у сумі 4986100,00 грн до четвертої черги та 6056,00 грн судових витрат до першої черги. Також судом встановлено, що кредитор не є заінтересованою особою щодо боржника відповідно до ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства.
03.04.2026 ПрАТ «Харківенергозбут» через підсистему «Електронний суд» подало на ухвали Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 про визнання грошових вимог Приватного підприємства «Чебуратор» до боржника – ТОВ «Елат» у справі про банкрутство №922/3717/25 у розмірі 4986100,00 грн (четверта черга), які є конкурсними з правом вирішального голосу на зборах (комітеті) кредиторів, а також 6056,00 грн витрат зі сплати судового збору (перша черга). Прийняти нове рішення, яким відхилити грошові вимоги Приватного підприємства «Чебуратор» до боржника - ТОВ «Елат» у справі про банкрутство №922/3717/25 у загальному розмірі 4992156,00 грн. Скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 у справі №922/3717/25 за наслідками попереднього засідання у частині: включення до реєстру вимог кредиторів кредиторських вимог Приватного підприємства «Чебуратор» до боржника –ТОВ «Елат», у справі про банкрутство №922/3717/25 у розмірі 4986100,00 грн (четверта черга), які є конкурсними з правом вирішального голосу на зборах (комітеті кредиторів), а також 6056,00 грн витрат зі сплати судового збору (перша черга).
В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що господарський суд постановив оскаржувану ухвалу, допустивши формального підходу до вивчення документів, які нібито підтверджують кредиторські вимоги, не звернувши уваги на об`єктивні ознаки фіктивності кредиторської допомоги. Заявник вважає, що визначення в договорі ціни без врахування тарифу, не відповідає умовам підписаного договору, а також принципам чинного законодавства та звичаям ділового обороту, оскільки з огляду на докази, надані стороною заявника, неможливо встановити «реальну ціну» наданих послуг, фактично така вартість зазначена виконавцем на власний розсуд. Крім того, інформація, яка міститься у додатку №1 до договору взагалі не дозволяє зафіксувати перелік конкретних послуг, що надаються, їх обсяг, об`єм, терміни, відповідальних осіб. Зміст додатку №1 суперечить умовам самого договору, а саме, пунктам 1.4., 3.1. До заяви з грошовими вимогами не додано жодної детальної ідентифікації послуг, зокрема, не надано рахунок –фактуру (інвойс), що може бути підставою для відображення у бухгалтерському обліку господарських операцій з постачання товарів, робіт (послуг) без складання акту приймання-передачі. Всупереч умовам договору вказані рахунки до матеріалів справи не надані. Щодо актів виконаних робіт за січень-вересень 2025 року апелянт зазначає, що в актах у реквізитах сторін з боку «виконавця» і «споживача» відсутні посади та прізвища осіб, які підписали акти з обох сторін, відповідальних за здійснення господарських операцій. Заявником не надано доказів наявності у ПП «Чебуратор» матеріальних та трудових ресурсів для надання послуг, передбачених договором №87/2025 про надання послуг з поводження з побутовими відходами (вивезення) сміття, зокрема, технічних засобів та найманих працівників. Також заявник вважає, що надані ТОВ «Елат» подорожні листи не могли бути прийняті судом як належний і допустимий доказ підтвердження заборгованості. Крім того, ПП «Чебуратор» не вчинив жодних дій щодо витребування заборгованості від боржника, а навпаки продовжував надавати послуги. Доказів будь-яких звернень щодо врегулювання питання сплати заборгованості з боку заявника до заяви не надано. Як стверджує заявник, боржник – ТОВ «Елат», маючи значне невиконання зобов`язання перед ПрАТ «Харківенергозбут» укладає у «підозрілий період» договір про надання послуг з вивезення відходів з ПП «Чебуратор». При цьому боржник був достеменно обізнаний про наявність таких зобов`язань та про те, що строк їх виконання настав. На думку апелянта, укладений договір не був спрямований на реальне отримання послуг, а також викликають сумніви їх реального виконання. Зазначені обставини свідчать про наявність іншої прихованої мети у вчиненні такого правочину: штучно збільшити кредиторську заборгованість у боржника, чим змінити пропорційність розподілу ліквідаційної маси та ввести до складу кредиторів пов`язану з боржником особу із значною часткою в реєстрі кредиторів, та, відповідно, перевагою у кількості голосів. Ураховуючи зазначені обставини, апелянт вважає, що договір має ознаки фраудаторності. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3717/25 та ухвалено надіслати їх до Східного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи №922/3717/25.
16.04.2026 матеріали справи №922/3717/25 надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.04.2026 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» залишено без руху. Встановлено заявнику апеляційної скарги десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення її недоліків шляхом надання доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі (доплатити 2422,40 грн) та уточнити вимоги апеляційної скарги. Роз`яснено, що наслідки не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, передбачені статтями 174, 260 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.04.2026 поновлено Приватному акціонерному товариству «Харківенергозбут» строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.03.2026, винесену за результатом розгляду заяви з грошовими вимогами ПП «Чебуратор» до боржника, та на ухвалу попереднього засідання Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 у справі №922/3717/25. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.03.2026, винесену за результатом розгляду заяви з грошовими вимогами ПП «Чебуратор» до боржника, та на ухвалу попереднього засідання Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 у справі №922/3717/25. Розгляд скарги призначено на 20.05.2026 о 12:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду. Встановлено сторонам строк до 11.05.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання копії відзиву сторонам у справі. Встановлено сторонам строк до 11.05.2026 для подання заяв, клопотань тощо, з доказами їх надсилання іншим учасникам справи. Зобов`язано кредитора - ПП «Чебуратор», зареєструвати електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд».
11.05.2026 від ПП «Чебуратор» через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив (вх.№5287) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що господарським судом надано належну оцінку доказам та визнано грошові вимоги кредитора ПП «Чебуратор», водночас, скаржником не надано доказів, які б свідчили про недійсність договору. Щодо тверджень скаржника про недостовірність господарської операції та неналежне підтвердження господарської операції кредитор зазначає, що в якості підтвердження господарських операцій, що відбулися між ПП «Чебуратор» та боржником, до суду надано акти виконаних робіт та подорожні листи, що в сукупності з наданим договором та додатком №1 до нього є належним підтвердженням заборгованості боржника перед ПП «Чебуратор», оскільки господарська операція може бути підтверджена не лише первинними документами, а і сукупністю доказів, включаючи договори, податкові накладні, акти, платіжні документи, товарно-транспортні накладні тощо. Інші твердження скаржника про невідповідність документів умовам договору, наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в оформленні, не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарської операції. Разом з цим, договір №87/2025 про надання послуг з поводженням з побутовими відходами (вивезення сміття) від 01.01.2025 є чинним та неоскарженим.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2026 у зв`язку з відпусткою судді Лакізи В.В. для розгляду справи сформовано такий склад колегії суддів: головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О.
У судовому засіданні 20.05.2026 представники ПрАТ «Харківенергозбут» вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити апеляційну скаргу.
Представники боржника, ПП «Чебуратор» (кредитор), арбітражний керуючий Безпалий С.О. проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвали суду першої інстанції – без змін.
Інші учасники справи про банкрутство у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, заслухавши представників боржника, кредиторів, розпорядника майна, перевіривши законність та обґрунтованість ухвал суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає таке.
Як убачається з матеріалів справи, 03.12.2025 ПП «Чебуратор» звернувся до господарського суду з заявою з грошовими вимогами до боржника, відповідно до якої заявник просив визнати грошові вимоги кредитора Приватного підприємства «Чебуратор» до боржника – Товариства з обмеженою відповідальністю «Елат» у загальній сумі 4998000,00 грн. Включити вимоги кредитора до реєстру вимог кредиторів як конкурсні. Включити витрати судового збору 6056,00 грн за подання заяви з кредиторськими вимогами (що підлягає зарахуванню до першої черги погашення вимог кредиторів). Зобов`язати розпорядника майна внести відповідні відомості до реєстру.
В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що заборгованість виникла на підставі укладеного між заявником та боржником договору №87/2025 від 01.01.2025, за умовами якого ПП «Чебуратор» надавав ТОВ «Елат» послуги з поводження з побутовими відходам, а боржник зобов`язаний був оплатити виконані послуги, однак своїх зобов`язань не виконав.
На підтвердження заявлених вимог заявником надано копії: договору №87/2025 від 01.01.2025 про надання послуг з поводження з побутовими відходами (вивезення сміття) (а.с.7-9, том 3), додатку №1 до договору №87/2025 від 01.01.2025 (а.с.19, то м3), актів виконаних робіт а саме: акту №1 від 31.01.2025 на суму 595000,00 грн, акту №2 від 28.02.2025 на суму 595000,00 грн, акту №3 від 31.03.2025 на суму 642600,00 грн, акту №4 від 30.04.2025 на суму 618800,00 грн, акту №5 від 31.05.2025 на суму 690200,00 грн, акту №6 від 30.06.2025 на суму 642600,00 грн, акту №7 від 31.07.2025 на суму 380800,00 грн, акту №8 від 31.08.2025 на суму 416500,00 грн, акту №9 від 30.09.2025 на суму 416500,00 грн (а.с.10-18, том 3); а також подорожніх листів (а.с.71-127, том 3).
Розпорядником майна, арбітражним керуючим Безпалим С.О. та боржником - ТОВ «Елат», вимоги кредитора – ПП «Чебуратор» на загальну суму 4998000,00 грн визнані у повному обсязі. 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.12.2025 у справі №922/3717/25 прийнято заяву ПП «Чебуратор» з грошовими вимогами до боржника та призначено до розгляду у попередньому засіданні господарського суду.
Частково задовольняючи заяву ПП «Чебуратор» з грошовими вимогами до боржника на суму 4986100,00 грн, господарський суд дійшов висновку, що заборгованість підтверджена актами виконаних робіт, які підписані виконавцем та споживачем і свідчать про відсутність зауважень або скарг щодо роботи виконавця. Здійснивши перевірку наданих кредитором послуг з вивозу побутових відходів шляхом дослідження подорожніх листів вантажного автомобіля, господарським судом встановлено, що у вересні 2025 року ПП «Чебуратор» надавав послуги ТОВ «Елат» 17 днів двічі на день, тобто у загальній кількості 34, що складає 404600,00 грн (34х11900 грн= 404600 грн), а не 416500 грн, як зазначено кредитором в акті виконаних робіт №9 від 30.09.2025. За інші періоди суд першої інстанції визнав нарахування обґрунтованими у розмірі 4986100,00 грн. З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку про задоволення грошових вимог ПП «Чебуратор» у розмірі 4986100,00 грн.
Надаючи власну правову оцінку обставинам справи, суд апеляційної інстанції ураховує таке.
Відповідно до частини 1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
За змістом статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, зокрема до грошових зобов`язань належать зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.
Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство (після відкриття провадження) та розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема, нормами статей 45 -47 Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до положень частин 1, 3, 5 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства:
- конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство;
- до заяви в обов`язковому порядку додаються, зокрема, документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника;
- заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.
Частиною 1 ст.46 цього Кодексу передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною 1 статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.
За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів (абзаци 4 та 5 частини 6 Кодексу України з процедур банкрутства).
У попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною 1 статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна (абзац 1 частини 2 статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства).
У питанні порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство та ролі й обов`язків суду на цій стадії судова колегія враховує усталені правові висновки Верховного Суду, що полягають у такому:
- заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги (постанови Верховного Суду: від 26.02.2019 у справі №908/710/18, 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);
- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (постанови Верховного Суду: від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 05.03.2019 у справі №910/3353/16, від 18.04.2019 у справі №914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);
- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови Верховного Суду: від 26.02.2019 у справі №908/710/18, 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);
- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови Верховного Суду: від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18);
- завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови Верховного Суду: від 05.03.2019 у справі №910/3353/16, від 18.04.2019 у справі №914/1126/14, від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).
Судом апеляційної інстанції за матеріалами справи встановлено, що підставою подання заяви кредитора ПП «Чебуратор» з грошовими вимогами до боржника стала наявність заборгованості ТОВ «Елат» перед ПП «Чебуратор», зокрема, у розмірі 4998000,00 грн, що виникла за договором №87/2025 від 01.01.2025 про надання послуг з поводження з побутовими відходами (вивезення сміття), за умовами якого ПП «Чебуратор» зобов`язується відповідно до графіка надати споживачу - ТОВ «Елат», послуги з поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення та захоронення), а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами.
Об`єкт, що обслуговується – ТОВ «Елат`Харівська область, Печенізький район, с.Мартове, Автодорога Печеніги-Мартове, 10 км (пункт 1.3 договору).
Збирання та вивезення відходів здійснюється системою контейнерною (за графіком). З використанням контейнера: власності споживача об`ємом м3 (пункту 2.1 договору).
Графік надання послуг – щоденно два рази: 6-00 та 16-00 (пункт 2.3 договору).
Згідно з пунктом 3.1 договору вартість послуг розраховується відповідно до тарифів, затверджених по Чугуївському району та чинних на момент надання послуг. 
Відповідно до пункту 3.2 договору на дату укладення договору тариф становить 11900 грн за один повний вивіз сміття із утилізацією.
Порядок оплати: споживач здійснює оплату щоквартально не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим (пункт 3.3 договору).
Розрахунки здійснюються на підставі рахунку-фактури, наданого виконавцем (пункт 3.4 договору).
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2025 або «до кінця поточного року» (пункт 6.1 договору).
Вказаний договір підписаний сторонами та скріплений печатками (а.с.7-9, том 3).
У додатку №1 до договору №87/2025 від 01.01.2025 сторони погодили розрахункову вартість 1 послуги за договором, яка складається з: витрат палива вантажівки МАN, державний номер НОМЕР_1 , водій Буценко, 35л/км, вартість -1855,00 грн; 7.5 л/1 мотогодина //=2мг, вартість -795 грн (1 година навантаження+ 1 година розвантаження); відстань в один кінець 40 км до адреси споживача: м.Чугуїв, вул.Добролюбова, 31 – Печенізький район, с.Мартове, Автодорога Печеніги-Мартове, 10 км, Б/В «Елат», відстань у другий кінець на сміттєзбірник 55 км, разом – 95 км, вартість палива (дизтопливо) разом =2650,00 грн, вартість прийомки сміття на смітнику – 2500,00 грн, вартість навантаження/розвантаження до 100км – 6000,00 грн; зарплата водія – 750 грн, разом, вартість 1 послуги: 11900 грн.
Додаток №1 до договору підписаний сторонами і скріплений печатками (а.с.19, том 3). 
Як правильно встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, заборгованість підтверджена актами виконаних робіт, а саме: акт №1 від 31.01.2025 на суму 595000,00 грн, акт №2 від 28.02.2025 на суму 595000,00 грн, акт №3 від 31.03.2025 на суму 642600,00 грн, акт №4 від 30.04.2025 на суму 618800,00 грн, акт №5 від 31.05.2025 на суму 690200,00 грн, акт №6 від 30.06.2025 на суму 642600,00 грн, акт №7 від 31.07.2025 на суму 380800,00 грн, акт №8 від 31.08.2025 на суму 416500,00 грн, акт №9 від 30.09.2025 на суму 416500,00 грн (а.с.10-18, том 3).
Акти виконаних робіт підписані виконавцем та споживачем, відтак, свідчать про відсутність зауважень або скарг на роботу виконавця.
Господарським судом за результатом дослідження подорожніх листів вантажного автомобіля ПП «Чебуратор» НОМЕР_1 вантажний МАN за маршрутом прямування на робочий день: м.Чугуїв, вул.Добролюбова, 31 – Печенізький район, с.Мартове, Автодорога Печеніги-Мартове, 10 км, Б/В «Елат», сміттєзбірник – с.Мартове, Автодорога Печеніги-Мартове, 10 км, Б/В «Елат», сміттєзбірник – м.Чугуїв, вул.Добролюбова,31, обґрунтовано встановлено, що у вересні 2025 року ПП «Чебуратор» надавав послуги ТОВ «Елат» 17 днів двічі на день, тобто у загальній кількості 34, що складає 404600,00 грн (34х11900 грн= 404600 грн), а не 416500 грн, як зазначено кредитором в акті виконаних робіт №9 від 30.09.2025. За інші періоди нарахування є обґрунтованими, отже, господарський суд визнав заявлені кредиторські вимоги до боржника у розмірі 4986100,00 грн.
Апеляційну скаргу заявник мотивує тим, що наданий в обґрунтування заявлених кредиторських вимог договір №87/2025 від 01.01.2025 про надання послуг з поводження з побутовими відходами (вивезення сміття) має ознаки фраудаторності, оскільки заявником не надані докази його реального виконання, зокрема, не надано рахунків-фактур, а умовами договору ціну визначено без урахування тарифу, передбаченого пунктом 3.1, тому неможливо встановити «реальну ціну» наданих послуг, а зміст додатку №1 також суперечить умовам договору. Крім того, договір укладений сторонами у «підозрілий період». Також вважає, що подорожні листи не є належними та допустимими доказами, що підтверджують заборгованість за договором. 
Колегія суддів вважає такі доводи заявника апеляційної скарги безпідставними, з огляду на таке.
Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.
Обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, як вже було зазначено, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство.
Суд, в силу наведених вище норм, під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог, має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).
Водночас, згідно з усталеною практикою Верховного Суду суд касаційної інстанції зауважує, що заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги до боржника можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 916/4644/15; постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 02.06.2022 у справі №917/1384/20, від 30.11.2023 у справі №910/2423/23, від 01.02.2024 у справі №910/3835/22, від 29.02.2024 у справі №908/2586/22 та ін).
Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог (постанови Верховного Суду від 27.08.2020 у справі №911/2498/18; від 13.09.2022 у справі №904/6251/20);
Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України), допустимості (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України), достовірності (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України) та вірогідності (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).
При цьому заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги. Проте обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство.
Така судова практика є сталою при застосуванні статей 45-47 Кодексу України з процедур банкрутства, що містять правове регулювання порядку звернення кредиторів із заявами з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядку розгляду цих заяв судом.
У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17).
Матеріали справи не містять жодних доказів, що підтверджують недійсність договору №87/2025 про надання послуг з поводження з побутовими відходами (вивезення сміття) від 01.01.2025, на підставі якого виникли грошові вимоги кредитора ПП «Чебуратор» до боржника- ТОВ «Елат».
Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Суд апеляційної інстанції керується тим, що діє встановлена у статті 204 Цивільного кодексу України презумпція правомірності правочину, що узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду, яка ґрунтується на правовій позиції, що викладена, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010, Верховного Суду у складі суддів судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 25.05.2022 у справі №904/5314/20, від 19.07.2022 у справі № 904/4790/21 та згідно з якою під час розгляду грошових вимог кредиторів господарський суд, за загальним правилом, має виходити з презумпції правомірності, і відповідно, дійсності правочину, на підставі якого виникли грошові вимоги кредитора.
Колегія суддів зауважує, що інститут визнання недійсними правочинів у справі про банкрутство врегульований ст.42 Кодексом України з процедур банкрутства.
Законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами Цивільного кодексу України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються тоді, коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.
Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 20.02.2020 у справі №922/719/16, від 28.09.2021 у справі №21/89б/201 (913/45/20), від 16.11.2022 у справі №44/38-б(910/16410/20), від 21.03.2023 у справі №910/18376/20(918/445/22).
Крім того, колегія суддів бере до уваги правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20.03.2024 у справі №911/1005/23 та постанові від 11.03.2025 у справі №903/439/24 зокрема, про те, що суд не наділений на стадії розгляду заяви ініціюючого кредитора правом дослідження та оцінки укладених правочинів на предмет їх фіктивності або на предмет наявності обставин, які свідчать про те, що такі правочини є фраудаторними (фіктивними), оскільки положеннями Кодексу України з процедур банкрутства прямо передбачено «інструменти» (стаття 42, частина 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства тощо), які надають учасникам провадження у справі про банкрутство оскаржити такі правочини або притягти винних осіб до відповідальності за їх вчинення та мінімізувати негативний вплив як на окремих учасників провадження у справі про банкрутство, так і на таке провадження вцілому вже після його відкриття.
Отже, питання недійсності правочину боржника розглядається не на стадії визнання/відхилення кредиторських вимог, а в рамках окремого позовного провадження у межах справи про банкрутство у порядку ст.42, 61 Кодексу України з процедур банкрутства.
У ході розгляду справи представником ПП «Чебуратор» з приводу доводів заявника апеляційної скарги про суперечливість умов договору в частині визначення ціни за надані послуги пояснено, що пункти 3.1 та 3.2 договору є альтернативними, і, оскільки у пункті 3.2 договору сторони погодили фіксований тариф у розмірі 11900,00 грн, тому вартість тарифів по району сторонами не ураховувалась при визначенні вартості послуг. 
Посилання ПрАТ «Харківенергозбут» на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 05.07.2019 у справі №910/4994/18 про те, що факт складання та підписання сторонами актів приймання-передачі наданих послуг за договором не є безумовним свідченням реальності господарських операцій за договором, колегія суддів відхиляє, з огляду на їх нерелевантність до даної справи, адже правовідносини у наведеній справі очевидно не відповідають критеріям подібності правовідносин, відтак, такі висновки сформовані за інших обставин справи, зокрема, у справі №910/4994/18 про визнання недійсним договору та стягнення заборгованості встановлено інші обставини, що свідчать про недостовірність інформації, зазначеної у документах.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що акти виконаних робіт є первинним документом, що фіксують факт виконання зобов`язань та підтверджують прийняття результату послуг замовником, оскільки містять усі обов`язкові реквізити первинного документа: назву, дату складання, найменування підприємств, зміст та обсяг наданих робіт/послуг за відповідний місяць, їх кількість та вартість, реквізити для сплати за надані послуги, посади та підписи відповідальних осіб, що склали дані акти, а саме: з боку виконавця –директора ПП «Чебуратор» Шевцова О.М., з боку споживача – директора ТОВ «Елат» Рудмана Г.Р. 
Щодо твердження заявника про не надання ПП «Чебуратор» рахунку –фактури (інвойс), який може бути підставою для відображення у бухгалтерському обліку господарських операцій з постачання товарів, робіт (послуг) без складання акту приймання-передачі, колегія суддів виходить з такого.
Згідно з частиною 1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Рахунок-фактура не належить до обов`язкових первинних документів. Він може бути лише додатковим папером для зручності розрахунків, але сам по собі не дає права відображати операцію в обліку, якщо не містить усіх потрібних реквізитів.
У Податковому кодексі України відсутнє визначення рахунку-фактури і немає вимоги його складати чи подавати до контролюючих органів. Для податкових цілей значення мають податкова накладна, первинні документи та договір.
Цивільним кодексом України також не визначено рахунок-фактуру як окремий документ.
Отже, рахунок-фактура (інвойс) - це документ-пропозиція, що містить реквізити для оплати, але не є первинним документом. Він лише інформує про вартість товарів чи послуг, але сам по собі не фіксує факт їх приймання-передачі чи руху коштів.
Відтак, лише обставина не надання кредитором рахунку-фактури, за умови надання інших належних доказів у їх сукупності: договору, який є чинним на момент апеляційного розгляду справи, додатку до договору, а також актів виконаних робіт та подорожніх листів, не може свідчити про нереальність господарської операції з надання послуг. 
Водночас, колегія суддів звертає увагу, оскільки договір від 01.01.2025 №87/2025 не визнано недійсним, крім того, його недійсність прямо не передбачена законом, він є таким, що за наслідком укладення створює для сторін відповідні права та обов`язки, в тому числі обов`язки, пов`язанні з невиконання його умов.
Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, станом на день подання заяви про визнання грошових вимог боржник – ТОВ «Елат», не виконав своїх зобов`язань за договором, не оплатив надані послуги з вивезення та утилізації побутових відходів.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності на предмет належності, допустимості, достовірності та вірогідності, колегія суддів дійшла висновку про те, що ПП «Чебуратор» надано належні докази на підтвердження господарської операції з надання послуг з поводження з побутовими відходами за договором №87/2025 від 01.01.2025 на загальну суму 4986100,00 грн. 
Колегія суддів погоджується із висновком суду господарського суду про наявність підстав для часткового визнання грошових вимог ПП «Чебуратор» до боржника у загальному розмірі 4986100,00 грн (четверта черга), які є конкурсними з правом вирішального голосу на зборах (комітеті кредиторів), а також 6056,00 грн зі сплати судового збору (перша черга). 
Оскільки господарським судом правомірно задоволено грошові вимоги ПП «Чебуратор» до боржника на суму 4986100,00 грн (четверта черга), а також 6056,00 грн зі сплати судового збору (перша черга), тому відсутні і підстави для внесення змін в ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 у справі №922/3717/25, винесеної за результатом попереднього засідання щодо грошових вимог ПП «Чебуратор».
Викладені в апеляційній скарзі аргументи скаржника не спростовують висновків господарського суду, відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 у справі №922/3717/25, винесена за результатом розгляду заяви з грошовими вимогами ПП «Чебуратор», та ухвала Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 у справі №922/3717/25, винесена за результатом попереднього засідання, ґрунтуються на чинному законодавстві і відповідають матеріалам справи, підстав для їх скасування немає.
Понесені апелянтом судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за ним.
Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.03.2026, винесену за результатом розгляду заяви Приватного підприємства «Чебуратор» з грошовими вимогами у справі №922/3717/25, залишити без змін.
Ухвалу попереднього засідання Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 у справі №922/3717/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 01.06.2026.

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова 

Суддя О.О. Крестьянінов