П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/31957/25	

Категорія 112010200	Головуючий у суді І інстанції: Самойлюк Г.П. час і місце ухвалення: спрощене провадження, м. Одеса	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Федусика А.Г., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що стаж роботи викладачем в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не була передбачена затвердженим Переліком № 909. Згідно з копією трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 остання з 01.08.1984 працювала викладачем живопису та заступником директора з навчально-виховної роботи, що також підтверджується довідками від 18.07.2025 № 70, від 01.07.2025 № 111, від 15 грудня 2023 р. № 11 та від01.07.2025 р. № 112. За даними документами стаж роботи, який дає право на вислугу років, складає більше 35 років, що є достатнім для отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Отже, враховуючи положення законодавства, позивач має право на зарахування до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення десяти місячних пенсій період роботи позивача з 01.04.1989 р. по 31.08.1994 р., з 01.09.1994 р. по 21.08.2000 р, з 01.09.2001 р. по 31.08.2005 р. та з 01.09.2005 р. по 30.06.2025. на посаді викладача, заступника директора з навчальної роботи в Одеській художній школі № 1 імені К.К. Костанді та Одеській загальноосвітній приватній І-ІІІ ступенів художньо-естетичного профілю школи “Костанді” із спеціальним стажем роботи(вислуги років на посадах 34 роки, що є більш ніж достатнім для жінки (вимагається 30 років).
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 155250035923 від 05.09.2025 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.08.2025 року, зарахувавши до спеціального стажу роботи, який дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій періоди роботи з 01.04.1989 р. по 31.08.1994 р., з 01.09.1994 р. по 21.08.2000 р, з 01.09.2001 р. по 31.08.2005 р. та з 01.09.2005 р. по 30.06.2025р. на посаді викладача, заступника директора з навчальної роботи в Одеській художній школі № 1 імені К.К. Костанді та Одеській загальноосвітній приватній І-ІІІ ступенів художньо-естетичного профілю школи “Костанді”, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Кіровоградській області зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам справи і доводам Головного управління. В зв`язку з чим рішення суду є безпідставними та не ґрунтується на нормах діючого законодавства. Висновок суду першої інстанції є помилковим та необґрунтованим, в зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Позивач надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у якому вказує на те, що в апеляційній скарзі Апелянт повністю дублює відзив на позовну заяву і не зазначив в чому саме полягає порушення норм матеріального права судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні а також відсутнє посилання на правову позицію Верховного Суду, яка б підвереджувала висновки Апелянта, викладені в апеляційній скарзі.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 01.07.2025 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058.
ОСОБА_1 звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою від 29.08.2025 щодо допризначення пенсії в зв`язку з наданням додаткових документів щодо отримання грошової допомоги як працівнику освіти, передбаченої п 7-1 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Заява про призначення пенсії була передана до розгляду ГУ ПФУ в Кіровоградській області за екстериторіальним принципом.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 155250035923 від 05.09.2025 р. відмовлено в призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки розділом І “Освіта” Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, роботи яких дає право на пенсію за вислугу років”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 викладачі, які працюють в позашкільних навчальних закладах не передбачені.
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи позивача викладачем живопису та заступником директора з навчально-виховної роботи відносяться до педагогічних і дають право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи, а тому вказаний стаж роботи позивачки повинен зараховуватися до її пільгового стажу у відповідності до п. "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ, навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Згідно приписів ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Законом України “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи” №3668-VI від 08.07.2011 доповнено розділ XV Закону №1058-ІV пунктом 7-1, яким передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів “е” - ”ж” ст.55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок №1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-IV.
Відповідно пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів “е” і “ж” статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення (№1788-ХІІ), що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Перелік №909).
Згідно з пунктом 4 Порядку №1191, страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів “е” - ”ж” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Пункт 5 Порядку №1191 визначає, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів “е” - ”ж” статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Так Переліком №909 встановлені заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років. У загальноосвітніх навчальних закладах право на пенсію за вислугу років мають право громадяни, які працювали на таких посадах: учителі логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
У позашкільних навчальних закладах право на пенсію за вислугу років мають право громадяни, які працювали на таких посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідувачі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій пов`язується із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17, від 09 грудня 2021 року у справі № 264/6871/16-а.
При цьому, за даними трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , остання з 01.08.1984 працювала викладачем живопису та заступником директора з навчально-виховної роботи.
Згідно довідки № 70 від 18.07.2025, ОСОБА_1 прийнята на посаду викладача художнього відділу з 01.08.1984 (згідно наказу № 19 від 01.08.1984) по 01.04.1989 (згідно наказу № 6 від 29.03.1989).
Згідно довідки № 111 від 01.07 2025 ОСОБА_1 прийнята на посаду викладача малюнку, живопису та композиції з 01.04.1989 (згідно наказу № 25 від 20.03.1989) по 21.08.2000 (згідно наказу № 15 від 21.08.2000).
Згідно довідки № 11 від 15.12 2023 ОСОБА_1 прийнята на посаду викладача малюнку, живопису та композиції з 01.09.2001 (згідно наказу№ 41 від 30.08.2001) по 01.10.2001 (згідно наказу № 63 від 01.10.2001), та з 01.09.2002 (згідно наказу № 44 від 30.08.2002) по 31.08.2005 (згідно наказу № 11 від 31.08.2005).
Згідно довідки № 112 від 01.07 2025 ОСОБА_1 прийнята на посаду викладача малюнку, живопису та композиції з 01.09.2005 (згідно наказу № 28 від 01.09.2005), де працює по теперішній час. 
За приписами статті 28 Закону України від 23.05.1991 № 1060-ХІІ “Про освіту” (далі - Закон № 1060-XII) система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.
Згідно зі статтею 29 Закону № 1060-XII структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.
Статтею 12 Закону України “Про позашкільну освіту” (далі Закон № 1841-III) та пункту 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2011 № 433 передбачено, що до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).
Відповідно до статті 21 Закону № 1841-III право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.
На спірні правовідносини поширюється також дія Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, який відносить посаду викладач до педагогічних посад.
Враховуючи наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема у сфері пенсійного забезпечення викладачів у позашкільних закладах освіти, а також з метою реалізації положень статті 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30.01.2019 у справі №876/5312/17 та від 13.02.2019 у справі №233/4308/17 дійшла висновку, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право на отримання пенсії за вислугу років, в тому числі музичних шкіл та шкіл мистецтв.
Отже, стаж роботи позивача викладачем живопису та заступником директора з навчально-виховної роботи відносяться до педагогічних і дають право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи, а тому вказаний стаж роботи позивачки повинен зараховуватися до її пільгового стажу у відповідності до п. "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ, навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.
За таких обставин, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 155250035923 від 05.09.2025, є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити ОСОБА_2 зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій періоди роботи з 01.04.1989 р. по 31.08.1994 р., з 01.09.1994 р. по 21.08.2000 р, з 01.09.2001 р. по 31.08.2005 р. та з 01.09.2005 р. по 30.06.2025р. на посаді викладача, заступника директора з навчальної роботи в Одеській художній школі № 1 імені К.К.Костанді та Одеській загальноосвітній приватній І-ІІІ ступенів художньо-естетичного профілю школи “Костанді” та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для проведення виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення:
Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.
Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно ст. 58 Закону № 1058-IV Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовлює документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Оскільки відповідачем протиправно відмовлено позивачу у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7.1 Прикінцевих положень закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, що встановлено судом, поряд з цим встановлено, що позивач на момент звернення із заявою мала спеціальний страховий стаж роботи на певних визначених законодавством посадах, водночас на час судового розгляду матеріали справи не містять доказів обрахунку пенсійним органом такого стажу, з метою належного та ефективного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29.08.2025 року, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
Доводи апеляційної скарги дублюють відзив на адміністративний позов (т.1 а.с. 43) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року по справі № 420/31957/25, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
Судді	  	А.Г. Федусик   О.І. Шляхтицький