УХВАЛА

08 червня 2026 року
м. Київ

справа № 358/1501/15-ц
провадження № 61-1633к26
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є., 
розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування ухвали Верховного Суду від 20 лютого 2026 року про накладення штрафу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року, ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 07 червня 2022 року, постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року та постанову Верховного Суду від 12 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,
УСТАНОВИВ:
У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним. 
Заочним рішенням від 21 жовтня 2015 року Богуславський районний суд Київської області у задоволенні позову відмовив.
Ухвалою від 17 грудня 2015 року Апеляційний суд Київської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а заочне рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року - без змін.
Ухвалою від 22 листопада 2018 року у справі № 2-917/11 Богуславський районний суд Київської області у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року відмовив.
Постановою від 06 березня 2019 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року - без змін.
Постановою Верховного Суду від 04 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою від 06 липня 2020 року Богуславський районний суд Київської області роз`єднав вимоги, викладені в заяві ОСОБА_1 від 18 квітня 2018 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року у справі № 2-917/11 та заочного рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року у справі № 358/1501/15-ц у самостійні провадження.
Ухвалою від 12 серпня 2020 року Богуславський районний суд Київської області визнав неподаною заяву ОСОБА_1 від 18 квітня 2018 року про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року та повернув її заявнику.
Постановою від 10 грудня 2020 року Київський апеляційний суд скасував ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року, а справу направив для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою від 07 червня 2022 року Миронівський районний суд Київської області у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року відмовив.
Постановою від 23 лютого 2023 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 07 червня 2022 року - без змін.
Постановою від 12 квітня 2024 року Верховний Суд залишив без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 , а ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 07 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року - без змін.
20 лютого 2026 року Верховний Суд визнав подання касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року, ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 07 червня 2022 року, постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року та постанову Верховного Суду від 12 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним - зловживанням процесуальними правами, повернув касаційну скаргу особі, яка її подала та стягнув з ОСОБА_1 у дохід державного бюджету України штраф у розмірі 3 328,00 грн.
21 травня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою, в якій просив скасувати ухвалу Верховного Суду від 20 лютого 2026 року у цій справі.
Обґрунтовуючи необхідність скасування зазначеної ухвали, позивач посилався на те, що його неодноразові звернення були зумовлені необхідністю захисту своїх конституційних прав та права на спадкування. Крім того, він зазначив про свій похилий вік (1935 року народження), скрутне матеріальне становище, а також арешт його рахунку, відкритого в АТ «Ощадбанк».
Верховний Суд враховує особу заявника, доводи, наведені ним у заяві від 21 травня 2026 року, обґрунтований надмірний тягар для заявника щодо сплати штрафу у визначеному розмірі, необхідність забезпечення балансу між завданням цивільного судочинства та правом особи на доступ до правосуддя, а тому вважає, що наявні підстави для скасування ухвали.
Відповідно до частини шостої статті 148 ЦПК України суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.
Ураховуючи наведені вище обставини, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність скасування ухвали Верховного Суду від 20 лютого 2026 року у цій справі в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 3 328,00 грн.
Керуючись статтями 148, 260, 261 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_1 від 21 травня 2026 року задовольнити.
Скасувати ухвалу Верховного Суду від20 лютого 2026 року у справі № 358/1501/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штрафу у сумі 3 328,00 грн (три тисячі триста двадцять вісім гривень нуль копійок).
Копію ухвали направити Державній судовій адміністрації України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. А. Воробйова

В. М. Коротун

М. Є. Червинська