ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 червня 2026 року справа №200/8673/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Матвійчук Наталії Євгеніївни, що діє в інтересах 
ОСОБА_1 , на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2026 року у справі №200/8673/25 (головуючий суддя І інстанції – Смагар С.В.) за позовом ОСОБА_1 до 1) Військової частини НОМЕР_1 , 2) Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -
У С Т А Н О В И В: 

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 до 1) Військової частини НОМЕР_1 , 2) Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, задоволений частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації-різниці грошового забезпечення з 15.07.2020 до 04.08.2021 відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_2 індексацію-різницю грошового забезпечення з 15.07.2020 до 04.08.2021 відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації-різниці грошового забезпечення з 05.08.2021 до 14.09.2023 відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_2 індексацію-різницю грошового забезпечення з 05.08.2021 до 14.09.2023 відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_2 грошового забезпечення за період з 15.07.2020 до 04.08.2021, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», станом на 01.01.2020, на 01.01.2021 та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення за період з 15.07.2020 до 04.08.2021, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», станом на 01.01.2020, на 01.01.2021 та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_2 грошового забезпечення за період з 05.08.2021 до 20.05.2023, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2021, на 01.01.2022, на 01.01.2023 та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення за період з 05.08.2021 до 20.05.2023, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2021, на 01.01.2022, на 01.01.2023 та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2020 рік.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористану щорічну додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2020 рік.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористані щорічну основну відпустку за 2021, 2022, 2023 роки, додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2021, 2022, 2023 роки.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористані щорічні основні відпустки за 2021, 2022, 2023 роки, додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2021, 2022, 2023 роки.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 роки без урахування премії захисникам.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 роки з урахуванням премії захисникам.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невидачі ОСОБА_2 довідки про вартість речового майна та невиплати грошової компенсації за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Службі безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державне спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захист інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 року № 178.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби з 05.08.2021 по 14.09.2023 речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Службі безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державне спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захист інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 року № 178 за цінами предметів обмундирування, визначеними станом на 01.01.2020.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року апеляційна скарга відповідача задоволена частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 р. у справі № 200/8673/25 - скасовано в частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини щодо ненарахування і невиплати позивачу грошової компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2020 рік, зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористану щорічну додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2020 рік. Прийняте нове судове рішення у цій частині, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 р. у справі № 200/8673/25 - залишено без змін.
11 травня 2026 року від представника позивача до суду надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в якій заявник просить зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , Військову частину НОМЕР_2 протягом десяти днів з дня отримання відповідної ухвали подати звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.12.2025 з урахуванням постанови Першого адміністративного суду від 15.04.2026 у справі № 200/8673/25.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2026 року встановлено судовий контроль за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року в адміністративній справі 200/8673/25. Зобов`язано Військову частини НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_2 у строк до 14 серпня 2026 року подати звіти про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року в адміністративній справі 200/8673/25 за позовом ОСОБА_1 .
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції в частині встановлення строку для подання звіту, представник позивача звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила змінити ухвалу суду першої інстанції. У абзаці третьому резолютивної частини слова «у строк до 14 серпня 2026 року» замінити словами «десяти днів» та доповнити словами «постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2026 у справі №200/8673/25».
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не обґрунтував відхилення від строку 10 календарних днів, які просив представник встановити відповідачам для надання звіту, а також не обґрунтував надання відповідачам строку на подання звіту до 14 серпня 2026 року. При цьому відповідачі не заперечували встановлення строку для подання звіту 10 календарних днів.
Суд першої інстанції не звернув уваги на приписи п.2 ч.1 ст.371 КАС України щодо негайного виконання рішення суду про присудження виплат заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби.
Крім того, в заяві представник позивача просив подати звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.12.2025 з урахуванням постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2026 у справі №200/8673/25.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла наступного висновку.
11 травня 2026 року від представника позивача до суду надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням вищезазначеного судового рішення, в якій заявник просить зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , Військову частину НОМЕР_2 протягом десяти днів з дня отримання відповідної ухвали подати звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.12.2025 з урахуванням постанови Першого адміністративного суду від 15.04.2026 у справі № 200/8673/25.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Європейська Комісія «За демократію через право» (Венеційська Комісія) у Доповіді про правовладдя, ухваленій на її 86-му пленарному засіданні, яке відбулося 25 26 березня 2011 року [CDL-AD(2011)003rev], зазначила, що «юридична визначеність» вимагає додержання принципу res judicata, що в тому числі охоплює виконання остаточних рішень судів (пункт 46).
Судовий контроль є одним з найефективніших способів забезпечення виконання судових рішень, оскільки є гарантією дотримання закону та прав інших суб`єктів; дозволяє мінімізувати можливість зловживань; стимулює зобов`язану особу виконувати судові рішення добровільно та без застосування до неї відповідних санкцій; передбачає можливість застосування додаткових заходів для виявлення реальних перешкод у виконанні судового рішення, зокрема шляхом реагування на це окремими судовими рішеннями; сприяє підвищенню рівня довіри суспільства до судової системи.
Схожі праві висновки зроблені Конституційним Судом України у рішенні у справі за конституційною скаргою Приватного підприємства „Генеральний будівельний менеджмент про відповідність Конституції України (конституційність) пункту 2 частини другої, частини третьої статті 321 Господарського процесуального кодексу України (щодо гарантування захисту прав і свобод особи за рішенням Європейського суду з прав людини) від 14 лютого 2024 року № 1-р(ІІ)/2024.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно зі статтею 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
На підставі частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Як визначено частинами першою та другою статті 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до частини третьої статті 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
На підставі частини п`ятої статті 382-1 КАС України ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали є остаточною і оскарженню не підлягає.
Слід також зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.
Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.
Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.
В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19 зазначив, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.
Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Аналіз вищезазначених положень щодо тривалості строку для встановлення суб`єкту владних повноважень обов`язку подати звіт про виконання рішення суду свідчить, що суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт протягом достатнього строку для його виконання.
Цей строк становить до 3-х місяців, але не менше 10 днів з моменту отримання ухвали про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Отже, визначення певного строку є дискреційними повноваженнями суду, в межах, визначених законом.
Ухвала суду, що оскаржується, не містить обґрунтування тривалості строку для виконання рішення у справі 200/8673/25, а саме тридцяти днів з дня отримання її копії.
В свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних, підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Такий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 13 травня 2021 року у справі № 9901/598/19.
Дійсно, частина перша статті 382 КАС України є імперативною нормою та передбачає встановлення суб`єкту владних повноважень обов`язку подати звіт про виконання судового рішення, якщо воно стосується обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг.
Проте, навіть при встановленні судового контролю за виконанням таких рішень, суд, зобов`язуючи суб`єкта владних повноважень подати звіт та визначаючи строк для його подання, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Як свідчить судове рішення у справі, для його виконання відповідачам необхідний певний строк, щоб здійснити розрахунок індексації-різниці грошового забезпечення позивача , нарахувати суму заборгованості та виплатити цю заборгованість позивачу на картковий рахунок в уповноваженому банку.
При цьому суд зауважує, що військові частини є бюджетними установами, без власного прибутку, розпорядниками коштів ІІІ класу, тобто кошти використовуються лише за призначенням і в конкретно встановлених рамках, які виділяються з відповідними розпорядниками.
Також суд враховує, що на теперішній час в Україні діє правовий режим воєнного стану, який об`єктивно ускладнює захист прав, оскільки відповідачі - військові частини виконують невідкладні повноваження по забезпеченню захисту суверенітету та територіальної цілісності держави.
Є неприйнятним посилання представника позивача на норми, які регулюють негайне виконання судових рішень, оскільки рішення у цій справі не вирішувало питання стягнення з відповідачів складових грошового забезпечення на користь позивача у відповідних сумах, отже, це рішення не відноситься до категорії справ, в яких рішення виконується негайно.
Враховуючи вищевикладене і приймаючи до уваги, що на час апеляційного розгляду справи рішення не виконано, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду – зміні, у мотивувальній частині і у абзаці третьому резолютивної частини ухвали, слова і цифри «14 серпня 2026 року», замінити словами і цифрами «20 липня 2026 року», доповнити абзац третій словами «з урахуванням постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2026 у справі №200/8673/25».
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, - 

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Матвійчук Наталії Євгеніївни, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2026 року у справі №200/8673/25 - задовольнити частково.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2026 року у справі №200/8673/25 – змінити.
У абзаці третьому резолютивної частини ухвали слова і цифри «14 серпня 2026 року», замінити словами і цифрами «20 липня 2026 року», доповнити абзац третій словами « з урахуванням постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2026 у справі №200/8673/25»
В іншій частині ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2026 року у справі №200/8673/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення складено 18 червня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв