Справа № 347/933/26
Провадження № 2/347/782/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Косів
Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі: 
головуючої –судді: Крилюк М.І., 
секретаря: Лазорик Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В с т а н о в и в:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄЙС» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 вересня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №192220639 у формі електронного документа із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV3X5H7. Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит у сумі 8 500 грн.
Укладенню договору передувало самостійне оформлення відповідачем заявки на отримання кредиту через офіційний сайт первісного кредитора шляхом створення особистого кабінету, внесення персональних даних, проходження процедури верифікації, ознайомлення з умовами кредитування та надання акцепту на укладення кредитного договору. Підписання договору здійснювалося шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер телефону відповідача.
Кредитний договір був укладений відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та має юридичну силу письмового договору. При цьому сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, зокрема щодо розміру кредиту, строків користування ним та порядку сплати процентів.
На виконання умов кредитного договору первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та перерахував відповідачу кредитні кошти. У подальшому сума кредиту була збільшена, у зв`язку з чим загальний розмір кредитних коштів становив 14 500 грн.
Право вимоги за вказаним кредитним договором неодноразово відступалося на підставі договорів факторингу. Зокрема, 11.01.2022 право вимоги перейшло від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», 20.12.2023 — до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а 14.07.2025 — до ТОВ «ФК «ЄЙС».
На підтвердження переходу права вимоги позивачем подано договори факторингу, реєстри прав вимог, акти приймання-передачі та інші документи, що, на його думку, підтверджують безперервність ланцюга відступлення права вимоги.
Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, не здійснив своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів, у зв`язку з чим станом на день звернення до суду утворилася заборгованість у розмірі 64 667,05 грн, яка складається із: 14 499,23 грн — заборгованість за тілом кредиту; 50 167,82 грн — заборгованість за процентами; штрафні санкції не нараховувалися.
У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄЙС» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 64 667,05 грн, а також судові витрати.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов та будь-яких клопотань не подав.

За таких обставин суд, керуючись положеннями статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, а тому наявні правові підстави для ухвалення заочного рішення на основі наявних у матеріалах справи доказів.
Відповідно до вимог статті 281 Цивільного процесуального кодексу України, 21 травня 2026 року Косівським районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи, про що сторони були повідомлені у встановленому порядку.
Дослідивши письмові докази, надані позивачем, перевіривши їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а також оцінивши їх у сукупності відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в межах встановлених судом обставин і правової оцінки доказів.
Із матеріалів справи, зокрема доданих до позовної заяви письмових доказів, вбачається наступне.
Так, згідно з копією кредитного договору, наданою позивачем (а.с.26-31), 10 вересня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 192220639 у формі електронного документа із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV3X5H7. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредитні кошти в сумі 8 500 грн.
На підтвердження обставин укладення кредитного договору позивачем також долучено копії Правил кредитування, заявки на отримання кредиту, алгоритму дій відповідача, довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі та алгоритму дій первісного кредитора. Як зазначає позивач, вказані документи підтверджують проходження відповідачем процедури оформлення кредиту через офіційний сайт кредитодавця, створення особистого кабінету, внесення персональних даних, проходження верифікації та акцептування умов договору шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням про перерахування коштів, а також довідкою та поясненнями щодо перерахунку коштів. Зі змісту поданих доказів убачається, що в подальшому розмір кредитних коштів був збільшений, у зв`язку із чим загальна сума наданого кредиту становила 14 500 грн.
Крім того, позивач посилається на те, що право вимоги за вказаним кредитним договором неодноразово відступалося іншим особам на підставі договорів факторингу. На підтвердження зазначених обставин до матеріалів справи долучено договори факторингу, витяги з реєстрів прав вимоги та реєстрів боржників, акти приймання-передачі, акти звірки та протоколи узгодження, а також платіжні інструкції щодо фінансування.
Згідно з поданими документами, право вимоги послідовно перейшло: 11.01.2022 — від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», 20.12.2023 — до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а 14.07.2025 — до ТОВ «ФК «ЄЙС».
Також на підтвердження розміру заборгованості позивачем подано розрахунок заборгованості первісного кредитора, розрахунок заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а також виписку з особового рахунку за кредитним договором. Відповідно до наведеного розрахунку, станом на день звернення до суду заборгованість відповідача становить 64 667,05 грн, із яких: 14 499,23 грн — заборгованість за тілом кредиту, 50 167,82 грн — заборгованість за процентами; штрафні санкції не нараховувалися.
Відповідно до наведених доказів у сукупності, встановлено факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, належне документальне підтвердження переходу права вимоги до позивача, а також невиконання відповідачем грошового зобов`язання у повному обсязі, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позову.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір є домовленістю сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформленою в електронній формі. Частиною п`ятою статті 11 зазначеного Закону передбачено, що умови електронного договору можуть міститися в інших електронних документах шляхом відсилання до них за умови забезпечення вільного доступу до таких документів. Сам по собі спосіб укладення договору не є підставою для визнання його недійсним за умови дотримання сторонами вимог закону щодо його оформлення та акцепту.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин може бути підписаний, зокрема, шляхом використання одноразового ідентифікатора.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 192220639 від 10.09.2021 був підписаний відповідачем ОСОБА_1 із використанням одноразового ідентифікатора MNV3X5H7, що підтверджується копією кредитного договору та довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора.
З поданих до суду доказів, зокрема заявки на отримання кредиту, довідок та системних даних кредитодавця, встановлено, що відповідач самостійно ініціював оформлення кредиту через офіційний вебсайт первісного кредитора www.moneyveo.ua, пройшов процедуру реєстрації та створив особистий кабінет позичальника. У подальшому через інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця ним було сформовано та подано заявку на отримання кредиту, в якій зазначено його персональні дані, зокрема ПІБ, паспортні дані, РНОКПП, номер телефону, електронну адресу, реквізити платіжної картки та адресу проживання.
З наданих матеріалів справи також встановлено, що відповідач пройшов процедуру верифікації та ознайомився з умовами кредитування, включаючи публічну оферту та Правила надання грошових коштів у позику, які відповідно до статей 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією та визначають істотні умови кредитного договору, а також права й обов`язки сторін. Зазначені Правила перебувають у вільному доступі на вебсайті кредитодавця та є невід`ємною частиною укладеного договору.
Із довідки щодо дій позичальника та електронних повідомлень кредитодавця вбачається, що на номер телефону, зазначений у заявці, відповідачу було направлено одноразовий ідентифікатор, який він використав для підписання кредитного договору, чим підтвердив прийняття (акцепт) пропозиції кредитодавця. Таким чином, ініціатива укладення правочину належала саме відповідачу, який висловив своє волевиявлення на отримання кредитних коштів.
Відповідно до положень статей 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися у письмовій, у тому числі електронній формі, та вважається таким, що відповідає письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в електронному документі та підписано електронним підписом. За таких обставин кредитний договір № 192220639 від 10.09.2021 є належним чином укладеним електронним правочином.
Як підтверджується платіжним дорученням та довідкою первісного кредитора, після укладення договору останній виконав свої зобов`язання та перерахував відповідачу грошові кошти у сумі 8 500,00 грн. У подальшому, як вбачається з матеріалів справи та розрахунку заборгованості, сума кредитних коштів була збільшена, у зв`язку з чим загальний розмір кредиту становив 14 500 грн.
З матеріалів справи також вбачається, що право вимоги за вказаним кредитним договором неодноразово відступалося за договорами факторингу. Так, 11.01.2022 право вимоги перейшло від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», що підтверджується договором факторингу, витягом із Реєстру прав вимоги, актом звірки взаємних розрахунків та протоколом узгодження.
Надалі, 20.12.2023 право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», що підтверджується договором факторингу, витягом із Реєстру прав вимоги та платіжними документами щодо фінансування.
У подальшому, відповідно до договору факторингу від 14.07.2025, витягу з Реєстру боржників та акта приймання-передачі, право грошової вимоги до відповідача було відступлено позивачу — ТОВ «ФК «ЄЙС», який набув статусу нового кредитора.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або не визнана судом.
Згідно з розрахунком заборгованості, випискою з особового рахунку та іншими матеріалами справи, відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, погашення заборгованості не здійснював, у зв`язку з чим станом на день звернення позивача до суду розмір заборгованості становить 64 667,05 грн, із яких: 14 499,23 грн — заборгованість за тілом кредиту, 50 167,82 грн — заборгованість за процентами. Штрафні санкції не нараховувалися.
Таким чином, сукупністю наданих доказів підтверджується факт укладення кредитного договору ОСОБА_1 , отримання ним кредитних коштів, безперервний перехід права вимоги до позивача та наявність невиконаного грошового зобов`язання.
Щодо судових витрат, відповідно до якого до складу витрат, пов`язаних із розглядом справи, включено витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення таких витрат до позовної заяви долучено: договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, додаткову угоду № 25770937729 від 01.09.2025 до зазначеного договору, акт приймання-передачі наданих послуг, а також документи, що підтверджують повноваження представника, а саме свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та довіреність. Зі змісту вказаних документів убачається, що позивачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.
Водночас, відповідно до статей 133, 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу входять до складу судових витрат та підлягають відшкодуванню за умови їх реальності, необхідності та співмірності із складністю справи, обсягом наданих послуг, витраченим адвокатом часом, значенням справи для сторони, а також принципами розумності та справедливості.
Як вбачається з матеріалів справи, дана справа є малозначною у розумінні процесуального закону, має типовий характер, пов`язана зі стягненням заборгованості за кредитним договором та не містить складних фактичних чи правових обставин. Спір розглядався у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, а доказова база є стандартною для даної категорії справ і переважно складається з письмових документів (кредитний договір, розрахунок заборгованості, договори факторингу, реєстри прав вимоги, виписка з рахунку).
Оцінюючи подані документи щодо витрат на правничу допомогу, суд враховує, що обсяг фактично виконаних адвокатом робіт у цій справі є обмеженим та здебільшого полягає у підготовці типових процесуальних документів, які не вимагали значного правового аналізу чи формування нової правової позиції. Заявлені витрати не містять належного обґрунтування їх необхідності саме у такому розмірі з урахуванням фактичної складності спору.
З урахуванням принципу пропорційності судових витрат, закріпленого у ЦПК України, а також необхідності забезпечення балансу між інтересами сторін, суд доходить висновку, що заявлена сума 7 000 грн є завищеною та такою, що не відповідає критеріям розумності та співмірності.
Водночас суд бере до уваги факт надання позивачу професійної правничої допомоги та необхідність часткового відшкодування понесених витрат, у зв`язку з чим вважає обґрунтованим та співмірним стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, у загальному розмірі 64 667,05 грн, яка складається з 14 499,23 грн — заборгованості за тілом кредиту та 50 167,82 грн — заборгованості за нарахованими процентами.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2 662,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.
Ураховуючи викладене, а також керуючись статтями 526, 530, 599, 611, 625, 1048–1050, 1054 ЦК України, та статтями 263–265, 268, 280–282 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в:
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄЙС», ідентифікаційний код ЄДРПОУ: 42986956, заборгованість за кредитним договором № 192220639 від 10.09.2021 у розмірі 64 667,05 грн (шістдесят чотири тисячі шістсот шістдесят сім гривень 05 копійок), а також 2 662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) у відшкодування сплаченого судового збору та 2 000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк