Провадження №2/748/950/26	
 	Єдиний унікальний № 748/729/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Костюкової Т.В.
за участі секретаря судового засідання Зеленської О.В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача – Савченко Тетяна Олексіївна, діючи на підставі довіреності від 27.02.2026 та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор», 11 березня 2026 року, в системі «Електронний суд», звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача, ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором №29.12.2018-100006551 від 29.12.2018 у розмірі 12460 грн, яка складається із: 7000 грн - заборгованості по тілу кредиту, 1960 грн - заборгованості по відсотках, 3500 грн – штраф; та судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн і витрат на відправку поштової кореспонденції в розмірі 194,58 грн.
Позов обґрунтовано тим, що між ТОВ "Споживчий Центр» та ОСОБА_1 29.12.2018 року укладено Кредитний договір № 29.12.2018-100006551 Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 7 000,00 грн.. Строк користування Кредитом: 14 календарних днів з дати отримання; Проценти: 1 960 грн. 00 коп, що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка); Графік платежів: сума Кредиту 7 000 грн. 00 коп. та Проценти 1 960 грн. 00 коп. сплачуються до 11.01.2019 включно. Згідно п. 1.1. Договору за цим Договором Кредитор зобов`язується надати кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1.2. встановлено, що Кредит надається для використання Позичальником на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника. Сторони погодились, що Кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту. Відповідно до п.1.3. Договору протягом трьох робочих днів з дати прийняття пропозиції Позичальником Кредитодавець надає Позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту - фінансовий кредит; строк, на який надається кредит, встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюються у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів міститься в окремому документі та є невід`ємною частиною кредитного договору. Кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності (п.2.1 Договору) Днем надання Кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитора, а днем погашення Кредиту – день зарахування коштів на поточний рахунок Кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитора. У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитора, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку користування Кредитом (п. 2.4 Договору). Відповідно до п.п. «а» п. 4.1. Договору Позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця до дати, вказаній у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. У разі несплати кредиту та/або процентів у встановлені договором терміни/ строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів до Позичальника може бути застосований штраф згідно п.5.4. кредитного договору (п.7.1 Договору). Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі надавши позичальнику грошові кошти . В свою чергу Позичальник свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість по Кредитному договору № 29.12.2018-100006551 від 29.12.2018р., у розмірі 12460.00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 7000.00 грн. та за відсотками – 1960.00 грн., штраф –3500.00 грн право вимоги згідно договору факторингу № 130923-9 від 13.09.2023 перейшло до позивача, який звертається до суду з даним позовом. 
Ухвалою від 17 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду, надано строк для подання відзиву відповідачу.
14 квітня 2026 року від відповідача надійшли письмові пояснення по справі та відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності в частині стягнення штрафу. 
З поданих пояснень вбачається, що відповідач позов не визнає, заперечує факт отримання грошових коштів від первісного кредитора, просить врахувати, що з 24.02.2022 року в Україні діє воєнний стан, з урахуванням чого відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем), а відповідно нарахування штрафу є неправомірним. Також просить суд застосувати строк позовної давності так як умовами кредитного договору № 29.12.2018-100006551 від 29.12.2018р. був визначений строк кредитного договору 28 днів, з урахуванням чого про порушення своїх прав кредитор дізнався в кінці січня 2019 року , з урахуванням чого строк позовної давності до вимог про стягнення штрафу ( 1 рік) сплив в кінці січня 2020 року. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином ( а.с 57), в наданих поясненнях просить розгляд справи проводити за його відсутності ( а.с 39)
На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.
29.12.2018 року ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Споживчий центр» пропозицію на укладення кредитного договору (оферту) та підписав заявку, що є невід`ємною частиною оферти, відповідно до умов якої позичальнику надається кредит у розмірі 7000,00 грн, строком на 14 календарних днів з дня його надання; проценти 1960 грн, що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка), графік платежів: сума кредиту 7000 грн та проценти 1960 грн сплачуються до 11.01.2019 року включно. ОСОБА_1 ознайомився і прийняв умови кредитного договору (оферти), відповідь позичальника про прийняття пропозиції, підтвердив що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію на укладення кредитного договору, невід`ємною частиною якого є заявка № 29.12.2018-100006551 від 29.12.2018р, з умовами якої він уважно ознайомився та які ним акцептовані, розуміє, що укладає кредитний договір на вказаних умовах, підписуючи акцент одноразовим ідентифікатором 5200 ( а.с 16-19,20,23-25 зворот)
Відповідно до умов укладеного Договору позичальник зобов`язується повернути кредит до дати, вказаній Заявці (11.01.2019), проценти за користування кредитом – у день повернення кредиту або в останній день строку, на який кредит пролонгований, штрафні санкції, які можуть бути нараховані за несвоєчасне виконання зобов`язань, - негайно з моменту пред`явлення кредитором вимоги. ( п. 41. Договору) 
П. 5.3 Договору визначено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання.
Пунктом 11 .1 Договору визначено, що до правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням цього Договору застосовується загальний строк позовної давності у три роки (ст.ст. 257,259 ЦК України)
Відповідно до відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 05.05.2026 року на імя ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 ( а.с 50)
З виписки АТ КБ «Приватбанк» наданої за період з 29.12.2018 року по 31.12.2018 року вбачається, що на рахунок № НОМЕР_1 29.12. 2018 року були зараховані кошти в сумі 7000 грн ( а.с 51-51 зворот)
Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, перерахувавши на його рахунок грошові кошти в сумі 7000, 00 грн. 
13 вересня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» укладено договір факторингу № 130923-9, відповідно до умов якого ТОВ «Новий колектор» прийняло належні ТОВ «Споживчий центр» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі ( а.с 12-15)
Згідно з копіями платіжних інструкцій кредитового переказу коштів № 446 від 15.09.2023, ТОВ «Новий колектор» сплатило ТОВ «Споживчий центр» плату за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу № 130923-9 від 13.09.2023 ( а.с 21, 22)
Відповідно до акту приймання-передачі переліку №1 до договору факторингу № 130923-9 від 13.09.2023 ТОВ «Споживчий центр» відступило ТОВ «Новий колектор» прийняв Перелік №1 Права грошових вимог до боржників ( а.с 10)
Відповідно до переліку № 1 до договору факторингу № 130923-9 від 13.09.2023 ТОВ «Споживчий центр» відступило ТОВ «Новий колектор» право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 29.12.2018-100006551 від 29.12.2018р. на загальну суму 12460.00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 7000.00 грн. та за відсотками – 1960.00 грн., штраф –3500.00 грн ( а.с 26-27)
Згідно з довідкою про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором № 29.12.2018-100006551 від 29.12.2018р. за період з 29.12.2018 року по 04.03.2026 року заборгованість ОСОБА_1 складає 12460.00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 7000.00 грн. та за відсотками – 1960.00 грн., штраф –3500.00 грн ( а.с 11)
З матеріалів справи вбачається ( а.с 11 та 26-27) що ТОВ «Новий колектор» відсотки за користування кредитом та штрафних санкцій відповідачу не нараховував. 
Відповідно до посвідчення НОМЕР_2 , що видане управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_3 від 14 червня 2016 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій ( а.с 41)
З довідки військової частини НОМЕР_4 від 14.04.2026 року №2198 слідує, що старший сержант ОСОБА_1 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 з 07.07.2015 року по 07.07.2018 року та з 01.03.2019 року по 04.03.2026 року ( а.с 45)
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України).
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Також відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Під час судового розгляду було доведено факт укладення кредитного договору №29.12.2018-100006551 від 29.12.2018 між первісним кредитором та відповідачем, який був підписаний одноразовим ідентифікатором , що відповідає вимогам ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» та факт отримання грошових коштів ОСОБА_1 , підтвердженням чого є виписка по належному йому рахунку, яка є первинним документом.
Судом встановлено, що відсотки були нараховані первісним кредитором в межах строку дії кредитного договору за 14 календарних днів що становить 1960 грн . Доказів повернення кредитних коштів відповідачем не надано.
Також під час судового розгляду знайшов підтвердження факт переходу права в вимоги від первісного кредитора до фактора ТОВ «Новий Колектор» , а відповідно позивач вправі звертатися до суду з даним позовом. 
Статтею 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлені пільги військовослужбовцям та членам їх сімей. Зокрема, пунктом 15 статті 14 цього Закону (в редакції станом на час отримання відповідачем кредиту) було передбачено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Разом з тим суд зазначає, що відповідачу проценти нараховані за умовами договору за період з 29.12.2018 до 11.01.2019 , в той час як , відповідач проходив військову службу з 07.07.2015 року по 07.07.2018 року та з 01.03.2019 року по 04.03.2026 року .
За вказаних обставин, у період, коли відповідач уклав кредитний договір в межах якого відповідачу нараховані проценти, останній військову службу не проходив, а тому відсутні підстави для врахування положень статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а відповідно нараховані відсотки підлягають стягненню з відповідача. 
Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності щодо вимог відносно стягнення штрафу. 
Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Як слідує з матеріалів справи штраф в розмірі 3500 грн був нарахований первісним кредитором за невиконання відповідачем умов кредитного договору. 
Статтею 258 ЦК України встановлено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Частиною другою цієї ж статті визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Отже, позовна давність в один рік застосовується до вимог щодо стягнення штрафу.
Постановою Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2 від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 до 22 травня 2020 на всій території України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 №392 Про встановлення карантину і метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2 карантин було установлено з 22 травня 2020 - до 31 липня 2020 р.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2 карантин було установлено з 01 серпня до 31 грудня 2020 р.
Постановою Кабінету Міністрів України Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з мстою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2 від 09.12.2020 № 1236 було установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 до 31 березня 2022 на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV- 2 від 20 травня 2020 №392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-I9, спричиненої коронавірусомSARS-CoV- 2 та від 22 липня 2020 №641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423) на території України карантин продовжено до 30 квітня 2023 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2023 року № 383 на території України карантин продовжено до 30 червня 2023 року.
Карантин в Україні безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023 року.
З 24 лютого 2022 року в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (з наступними змінами).
Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Із 4 вересня 2025 року набув чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14 травня 2025 року № 4434-IX, яким виключено п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Представник позивача подав до суду позовну заяву з додатками, 11.03.2026 року 
Враховуючи строк повернення кредиту , який був погоджений сторонами до 11.01.2019 року , та невиконання умов кредитного договору , яке мало місце та про яке достовірно був обізнаний первісний кредитор вже 12.01.2019 року перебіг строку по стягненню штрафу суд обраховує з 12.01.2019 року, а відповідно позивач мав право звернутися до суду з позовом щодо стягнення штрафу до 12.01.2020 року. Отже перебіг строку позовної дасності сплив до введення карантинних обмежень (12.03.2020) , а тому підстави для продовження строків позовної давності відсутні.
Отже, заявляючи вимоги період нарахування штрафу в сумі 3500 грн позивач пропустив строк позовної давності, передбачений ст. 258 ЦК України, який відповідач просив застосувати, з урахуванням чого наявні підстави для відмови в задоволення позовних вимог в частині штрафу .
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №29.12.2018-100006551 від 29.12.2018 у розмірі 8960,00 грн, яка складається із: 7000 грн - заборгованості по тілу кредиту, 1960 грн - заборгованості по відсотках.
Судовий збір, відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем заявлені вимоги про стягнення витрат по сплаті судового збору в сумі 2622,40 грн.
Судом задоволено позовні вимоги на 71,91% на загальну суму 8960,00 грн, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1914,53 грн (2622,40 х 8960,00 грн/12460,00 ), що пропорційно задоволеним позовним вимогам.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526,530,610,612,625,1050,1054,1056-1 ЦК, ч. 5ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», ст.ст.133,141,263-265,268 ЦПК, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» заборгованість за кредитним договором №29.12.2018-100006551 від 29.12.2018 у розмірі 8960( вісім тисяч дев`ятсот шістдесят) грн 00 коп. яка складається із: 7000 грн - заборгованості по тілу кредиту, 1960 грн - заборгованості по відсотках
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор», ЄДРПОУ 43170298, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд.13, офіс 601
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 

Суддя Т.В.Костюкова