П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/9384/25	

Категорія:108020000  Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.
Час і місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту:27.01.2026р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

у складі:
головуючого – Бітова А.І.
суддів – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2026 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фастімпекс" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення,
В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2026 року у справі №420/9384/25 позов ТОВ "Фастімпекс" до Одеської митниці про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення задоволено.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02 жовтня 2024 року №UА500500/2024/001037, прийняту Одеською митницею.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 9 899 грн 20 коп.
20 січня 2026 року ТОВ "Фастімпекс", в інтересах якого діє адвокат Погорілець Р.В., звернулося до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, у якій просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн.
Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2026 року заяву представника ТОВ "Фастімпекс" про стягнення витрат на правничу допомогу – задоволено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь ТОВ "Фастімпекс" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн.
В апеляційній скарзі Одеської митниці ставиться питання про скасування додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Одеської митниці, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції зазначив про наявність підстав для задоволення клопотання представника позивача в частині стягнення судових витрат на правову допомогу з Одеської митниці у розмірі 14 000,00 грн
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77, 134, 139 КАС України.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, виходячи з наступного.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно ч.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.4 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень ч.5 ст. 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно ч.6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог ч.5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст. 134 КАС України).
За правилами ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (ч.9 ст. 139 КАС України).
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У п.154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст. 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Аналогічні правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №2040/6747/18, суд зокрема зазначив, що при визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд враховує критерії реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерії розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Як вбачається з матеріалів, 01 березня 2019 року між ТОВ "Фастімпекс" та адвокатом Погорілцем Романом Васильовичем укладено договір про надання правової допомоги №34380660.
Згідно п.5.2 договору про надання правової допомоги №34380660 розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право в розумних межах визначити розмір гонорару, виходячи з власних міркувань. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата, тощо), порядок його сплати, визначаються сторонами в додатках до цього договору.
Відповідно до додаткового договору №33765U5 до договору про надання правової допомоги №34380660 від 20 листопада 2024 рокуза погодженням адвоката з клієнтом, враховуючи складність справи, кваліфікацію, досвід і завантаженість адвоката розмір гонорару за надання правової допомоги, визначеної цим додатковим договором, визначено сторонами в сумі:
- складання та подача позовної заяви до суду (в тому числі, аналіз матеріалів справи і документів, поданих клієнтом та надання консультацій з даного предмету): 12000,00 грн, без ПДВ;
- участь у одному судовому засіданні в режимі відеоконференції, в тому числі поза межами приміщення суду: 2 000,00 грн/судодень;
- участь у одному судовому засіданні в межах міста Києва та Київської області: 4 000,00 грн/судодень;
- участь у одному судовому засіданні за межами міста Києва та Київської області (відрядження за межі регіону): 8000,00 грн/судодень;
- складання процесуальних та інших документів - 4 000,00 грн/година, без ПДВ.
Правова допомога вважаються наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги (далі - акт), який скріплюється підписами сторін.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у сумі 14 000,00 грн позивачем надано інформаційне повідомлення про зарахування коштів №7 від 27 січня 2025 року на суму 14 000,00 грн та акт надання правової допомоги від 24 січня 2025 року, відповідно до якого адвокат надав правову допомогу відповідно до додаткового договору від 01 грудня 2024 року №134 до договору про надання правової допомоги №34380660 згідно з розрахунком розміру гонорару адвоката за надання правової допомоги.
Розмір гонорару за надання правової допомоги – 14 000,00 гривень, без ПДВ, в тому числі:
- складання та подача позовної заяви до суду (в тому числі, аналіз матеріалів справи і документів, поданих клієнтом та надання консультацій з даного предмету): 12 000,00 гривень, без ПДВ;
- складання процесуальних та інших документів (адвокатський запит від 29 листопада 2024 року №24UА500500033765U5.2: - 2 000,00 гривень, без ПДВ. 
Аналізуючи вищевказані матеріали колегія суддів враховує обсяг та якість підготовлених та наданих адвокатом до суду документів, що стосуються спірних правовідносин, а також факт особистої участі адвоката в судових засіданнях по справі.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14 000,00 грн., оскільки, таке відшкодування є співмірним зі складністю справи та витраченим адвокатом часом.
Варто зазначити, що апелянт, заявляючи про те, що розмір гонорару адвоката з урахуванням категорії справи та витраченого часу адвокатом є завищеним, не надав жодного доказу у підтвердження вказаної позиції та належним чином її не обґрунтував.
Колегія суддів наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №826/841/17.
Фактично доводи апеляційної скарги зводяться лише до того, що позивачем не доведено співмірність понесених витрат з критеріями, визначеними ч.5 ст. 134 КАС України.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують факти та мотивування яких повністю підтверджуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини спірного питання та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 252, 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст. ст. 316, ст.ст. 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2026 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 11 травня 2026 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Лук`янчук О.В.
Суддя: Ступакова І.Г.