ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2026 року м.Дніпро Справа № 912/660/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,
суддів: Кощеєва І.М., Чередка А.Є..
секретар судового засідання Жолудєв А.В.

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління ДПС у Кіровоградській області та Товариства з обмеженою відповідальністю " Успенський рибгосп" на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 18.07.2025 (суддя Тимошевська В.В.)
у справі № 912/660/25 
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Успенський рибгосп”

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою господарського суду від 08.04.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Успенський рибгосп" (далі - ТОВ "Успенський рибгосп", боржник) введено процедуру розпорядження майном боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Лецкана В.Л. Визначено дату проведення попереднього судового засідання.
Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 18.07.2025 у справі №912/660/25 визнано грошові вимоги кредиторів у справі №912/660/25 до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Успенський рибгосп" (код ЄДР 37824346, вул. Придніпровська, 84, с. Успенка, Олександрійський район, Кіровоградська область, 28120):
- грошові вимоги Головного управління ДПС у Кіровоградській області (код ЄДР 43995486, вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006) у розмірі 1 020,00 грн податкового боргу по податку на доходи фізичних осіб (11010100) та 1 425,91 грн податкового боргу по єдиному податку з юридичних осіб (18050300)) - третя черга та 4 844,80 грн судового збору за подачу заяви з грошовими вимогами - перша черга;
грошові вимоги Головного управління ДПС у Кіровоградській області в розмірі 4462925,90 грн відхилено;
- грошові вимоги Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області (код ЄДР 04366347, вул. Центральна, 11, сел. Онуфріївка, Олександрійський район, Кіровоградська область, 28100) у розмірі 5 098 851,31 грн орендної плати - четверта черга, з якої: 349 856,66 грн орендної плати за водний об`єкт; 4 748 994,65 грн орендної плати за землю, а також 6 056,00 грн судового збору за подачу заяви з грошовими вимогами - перша черга;
грошові вимоги Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області в розмірі 931 252,64 грн відхилено;
- грошові вимоги ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) у розмірі 1241000,00 грн основного боргу - четверта черга та 6 056,00 грн судового збору за подачу заяви з грошовими вимогами - перша черга.
грошові вимоги ОСОБА_1 в розмірі 1 138 951,96 грн відхилено.
- грошові вимоги ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ) у розмірі 798 700,00 грн основного боргу - четверта черга та 6 056,00 грн судового збору за подачу заяви з грошовими вимогами - перша черга. 
грошові вимоги ОСОБА_2 в розмірі 438 699,13 грн відхилено. 
Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 18.07.2025 у справі № 912/660/25 в частині грошових вимог ОСОБА_1 .
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким грошові вимоги ОСОБА_1 визнати у розмірі 2 386 007,96 грн, з яких 1 241 000,00 грн – основний борг, 226573,48 грн – інфляційні втрати, 75 174,00 грн – 3% річних, 837 204,48 грн – пеня, 6 056,00 грн – судовий збір.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що ухвала суду першої інстанції прийнята за невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що:
- висновки суду щодо відмови у задоволенні грошових вимог у розмірі 837 204,48 грн. (пеня), викладені в Оскаржуваній ухвалі, не відповідають обставинам даної справи, оскільки сторони Договору, керуючись принципом свободи договору, передбачили у Договорі відповідний пункт про обов`язок ТОВ «УСПЕНСЬКИЙ РИБГОСП» сплатити ОСОБА_1 пеню у випадку несвоєчасного повернення поворотної фінансової допомоги;
- поза увагою суду залишено ту обставину, що посилання відповідачів на неспроможність виконати грошове зобов`язання внаслідок запровадження воєнного стану, як того вимагають приписи ст. ст. 12, 81 ЦПК України, не підтверджено належними та допустимими доказами. Судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права (п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України), оскільки ТОВ «УСПЕНСЬКИЙ РИБГОСП» не підтвердило належними та допустимими доказами неспроможність виконати грошове зобов`язання за Договором внаслідок запровадження воєнного стану. Боржник зобов`язаний сплатити на користь ОСОБА_1 2 379 951,96 грн., з яких 1 241 000,00 грн. – основний борг, 226 573,48 грн. – інфляційні втрати, 75 174,00 грн. – 3% річних, 837 204,48 грн. – пеня. Таким чином, суд першої інстанції повинен був задовольнити грошові вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі – включно з інфляційними втратами, 3 % річних та пенею. Натомість Господарський суд Кіровоградської області обмежився задоволенням грошових вимог тільки в частині суми основного боргу – 1 241 000,00 грн.
Також, не погодившись з вказаною ухвалою Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області подано апеляційну скаргу, згідно якої апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 18.07.2025 у справі № 912/660/25 в частині невизнання грошових вимог Головного управління ДПС у Кіровоградській області по орендній платі з юридичних осіб в розмірі 4 462 925,90 грн. та ухвалити нове рішення, яким визнати в повному обсязі грошові вимоги Головного управління ДПС у Кіровоградській області по орендній платі з юридичних осіб в розмірі 4 462 925,90 грн. та включити до реєстру вимог кредиторів в порядку черговості задоволення кредиторів встановленої Кодексом.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що ухвала суду першої інстанції прийнята за невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що:
- податкові зобов`язання по орендній платі з юридичних осіб (18010600) в сумі 4462925,90 грн. набули статусу податкового боргу. Відповідно до інтегрованої картки по орендній платі з юридичних осіб (18010600) ТОВ «Успенський рибгосп» (код ЄДРПОУ 37824346) має податкову заборгованість в сумі 4 462925,90 грн., яка виникла за рахунок не сплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань, а не згідно договору оренди. Так, до матеріалів заяви з грошовими вимогами до боржника долучені декларації по орендній платі N 5725397 вiд 20.02.2023 року та N 11069717 вiд 19.02.2024 року, а також матеріали перевірки боржника, якими підтверджується наявність вищезазначеної заборгованості у повному обсязі. Крім того, відповідно до рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 року №340/2092/24, яке набрало законної сили стягнуто 1 672 897,94 грн., а сума заборгованості 1 505 585,40 грн., є предметом розгляду у справі № 340/437/25, яка перебуває на розгляді у Кіровоградському окружному адміністративному суді. Таким чином, кредиторські вимоги заявлені контролюючим органом не є тотожними вимогам Онуфріївської селищної радої, оскільки правова природа їх виникнення є зовсім іншою. 
Крім того, не погодившись з вказаною ухвалою Товариством з обмеженою відповідальністю "Успенський рибгосп" подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 18.07.2025 у справі № 912/660/25 в частині грошових вимог Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким грошові вимоги Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області визнати у розмірі 3 940 021,82 грн., з яких: 294 973,37 грн. – борг з орендної плати за водний об`єкт, 3 638 992,45 грн. – борг з орендної плати за земельну ділянку, 6 056,00 грн. – судовий збір, сплачений за подання заяви.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що ухвала суду першої інстанції прийнята за невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що:
- прийняття Центральним апеляційним господарським судом постанови від 11.09.2024 у справі № 912/242/24 та визнання недійсним Договору оренди від 05.08.2022 жодним чином не вплинуло на строк дії Договору оренди землі від 26.06.2012 – даний договір припинився 09.07.2022 року у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено, відповідно до п. 8 такого Договору та ст. 31 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (далі – Закон № 161-XIV). З 11.09.2024 року по 23.01.2025 року Договір оренди від 05.08.2022 був недійсним на підставі постанови Центрального апеляційного господарського суду від 11.09.2024 у справі № 912/242/24. Саме у зв`язку з прийняттям Центральним апеляційним господарським судом постанови від 11.09.2024 у справі № 912/242/24 відбулося повернення земельної ділянки з кадастровим номером 3524687700:02:000:7529 в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом;
- після повернення Онуфріївській селищній раді 09.10.2024 року земельної ділянки з кадастровим номером 3524687700:02:000:7529 в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом, прийняття Онуфріївською селищною радою зазначеної земельної ділянки та припинення фактичного користування ТОВ «УСПЕНСЬКИЙ РИБГОСП» такою земельною ділянкою на підставі Акта, Товариство, повернувши земельну ділянку та водний об`єкт Онуфріївській селищній раді, не здійснювало жодного користування земельною ділянкою та водним об`єктом;
- рішення Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 07 лютого 2025 року № 5207 свідчить про те, що Договір оренди від 05.08.2022 є розірваним. Дата повернення Акта Онуфріївській селищній раді, як і погашення заборгованості з орендних платежів, жодним чином не впливає на дату фактичного припинення користування земельною ділянкою з кадастровим номером 3524687700:02:000:7529 в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом. Таким чином, враховуючи ст. 21 Закону № 161-XIV та пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, зобов`язання зі сплати орендної плати припинилися 09.10.2024 року – одночасно з припиненням користування ТОВ «УСПЕНСЬКИЙ РИБГОСП» земельною ділянкою з кадастровим номером 3524687700:02:000:7529 в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом відповідно до Акта. Нарахування заборгованості зі сплати з орендної плати за період з 09.10.2024 по 06.02.2025 є неправомірним. Факт повернення зазначеної земельної ділянки відповідно до Акта є безумовною підставою для припинення зобов`язань зі сплати орендної плати, а відтак – для припинення нарахування заборгованості зі сплати з орендної плати. Отже, висновок Господарського суду Кіровоградської області щодо періоду нарахування заборгованості зі сплати з орендної плати до 06.02.2025 року є хибним, а визнання грошових вимог Онуфріївської селищної ради у розмірі 5 098 851,31 грн. – безпідставним.
Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.10.2025 об`єднано апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Успенський рибгосп" на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 18.07.2025 у справі № 912/660/25 в одне апеляційне провадження для спільного розгляду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 18.07.2025 у справі № 912/660/25.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.11.2025 об`єднано апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 18.07.2025 у справі № 912/660/25 в одне апеляційне провадження для спільного розгляду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 18.07.2025 у справі № 912/660/25.
Хронологія надходження інших процесуальних документів до суду.
16.12.2025 до Центрального апеляційного господарського суду від ТОВ "Успенський рибгосп" надійшли додаткові пояснення щодо апеляційної скарги Пошиванюка Т.П., в яких просить його скаргу залишити без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній частині – без змін.
16.12.2025 до Центрального апеляційного господарського суду від ТОВ "Успенський рибгосп" надійшли додаткові пояснення щодо апеляційної скарги ГУ ДПС у Кіровоградській області, в яких просить скаргу залишити без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній частині – без змін.
22.05.2026 до Центрального апеляційного господарського суду від ТОВ "Успенський рибгосп" надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він висловив незгоду із позицією решти скаржників, водночас підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, наголосив на наявності підстав для її задоволення.
22.05.2026 до Центрального апеляційного господарського суду від ТОВ "Успенський рибгосп" надійшло клопотання про зупинення розгляду справи.
В обґрунтування зазначає, що зважаючи на те, що у справі №912/660/25(912/1577/24) досліджується факт розірвання Договору оренди від 05.08.2022, а також повернення земельної ділянки водного фонду загальною площею 903,4068 га з кадастровим номером 3524687700:02:000:7529 в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом площею 812,2068 га, розгляд справи № 912/660/25 є об`єктивно неможливим до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 912/660/25(912/1577/24). 
ТОВ «УСПЕНСЬКИЙ РИБГОСП» вважає, що справа № 912/660/25 об`єктивно не може бути розглянута до вирішення справи № 912/660/25(912/1577/24), оскільки, серед іншого, у справі № 912/660/25(912/1577/24) досліджується факт розірвання Договору оренди від 05.08.2022, а також повернення земельної ділянки водного фонду загальною площею 903,4068 га з кадастровим номером 3524687700:02:000:7529 в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом площею 812,2068 га.
Наведені у клопотанні обставини, на думку заявника, свідчать про неможливість об`єктивного, всебічного, повного та законного розгляду судом даної справи до набрання законної сили остаточним судовим рішенням у справі № 912/660/25(912/1577/24).
Просить суд зупинити провадження у справі № 912/660/25до набрання законної сили остаточним судовим рішенням у справі № 912/660/25(912/1577/24) та оприлюднення його повного тексту в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Розглянувши заявлене клопотання колегія суддів не вбачає наявності підстав для його задоволення виходячи з наступного. 
Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний або ж має право зупинити провадження у справі.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
За змістом пункту 4 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи. 
Зі змісту наведеної норми вбачається, що причиною зупинення провадження у справі є неможливість її розгляду до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження в якій зупинено (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.08.2023 у справі № 990/24/23).
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20 зазначив, що: по-перше, провадження у справі варто зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення.
Верховний Суд у постанові від 23.04.2025 у справі № 922/2714/23 (752/11425/22) вказав, що умовами застосування пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України є:
- об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи; тобто, неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються судом у іншій справі;
- пов`язаність справи з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення;
- обґрунтованість судового рішення, в якому має бути проаналізовано, чи дійсно від наведених обставин залежить вирішення спору в цій справі, та належно мотивовано, що зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи зумовлюється виявленням в ній саме обставин, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено і саме це і є першопричиною перешкоди у здійсненні правосуддя в справі, що зупиняється.
Пов`язаною є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.
Тоді як під неможливістю розгляду зазначеної справи необхідно розуміти неможливість для цього господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
У постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справах № 924/645/18 та №910/23396/16, від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 20.12.2019 у справах № 910/13234/18 та № 910/759/19, від 29.04.2020 у справі № 903/611/19, від 18.05.2020 у справі № 905/1728/14 908/4808/14, від 04.12.2020 у справі № 917/514/19 та від 25.03.2021 у справі № 873/148/20, від 12.05.2021 у справі № 922/2838/20 неодноразово зазначалося, що враховуючи положення пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Проте ТОВ "Успенський рибгосп" не доведено об`єктивної неможливості розгляду цієї справи № 912/660/25 до вирішення справи № 912/660/25 (912/1577/24).
Так, предметом розгляду у справі № 912/660/25 є оцінка правомірності заявлених вимог Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області до боржника у розмірі 6 030 103,95 грн орендної плати за договором. При цьому зібрані докази дозволяють суду встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Натомість провадження у справі № 912/660/25 (912/1577/24) не спрямоване на встановлення фактичних обставин цієї справи, не стосується оцінки доказів у ній та не вирішує питання щодо прав і обов`язків сторін у спірних правовідносинах. Саме по собі існування спору щодо чинності договору оренди та обставин користування земельною ділянкою ТОВ "Успенський рибгосп" не позбавляє господарський суд можливості дослідити докази, встановити обставини справи та надати їм правову оцінку. 
Звідси сама по собі певна пов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи № 912/660/25 (912/1577/24) суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення даної справи № 912/660/25 по суті.
Більше того, за приписами ч. 17 ст. 39 КУзПБ провадження у справі про банкрутство юридичної особи не підлягає зупиненню.
Поміж іншого, колегією суддів приймається до уваги, що необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Фрідлендер проти Франції").
Статтею 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Обов`язок національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/5425/18, від 20.06.2019 у справі № 910/12694/18, від 24.01.2020 у справі №927/548/19, від 29.04.2020 у справі № 903/611/19.
Враховуючи все вищевикладене, клопотання ТОВ "Успенський рибгосп" слід відхилити за його необґрунтованістю.
12.06.2026 до Центрального апеляційного господарського суду від розпорядника майна ТОВ "Успенський рибгосп" надійшло клопотання, в якому він повідомив, що стосовно заявлених апеляційних скарг позиція розпорядника майна залишається незмінною відповідно до повідомлень про результати розгляду заяв кредиторів, що містяться в матеріалах справи. Просив судове засідання у справі №912/660/25, призначене на 15.06.2026 р., провести за відсутності розпорядника майна ТОВ «Успенський рибгосп» за наявними у справі матеріалами.
12.06.2026 до Центрального апеляційного господарського суду від ТОВ "Успенський рибгосп" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому представник Боржника зазначає, що Жеребенко О.В. братиме участь у судовому засіданні у Маловисківському районному суді Кіровоградської області у справі № 392/1118/24, призначеному на 15.06.2026 року о 14:00, тому не матиме можливості взяти участь у судовому засіданні призначеному на 15.06.2026 о 15:30. Разом з цим, представник Відповідача звертає увагу суду на те, що дана судова справа має виняткове значення для ТОВ «УСПЕНСЬКИЙ РИБГОСП», а сам представник має бажання особисто брати участь у розгляді апеляційних скарг Пошиванюка Т.П., ТОВ «УСПЕНСЬКИЙ РИБГОСП» і ГУ ДПС у Кіровоградській області у справі № 912/660/25, наводити свої доводи та міркування. Однак прибути у судове засідання, призначене на 15.06.2026 року о 15:00, представник Боржника не має можливості. З огляду на викладене, представник ТОВ «УСПЕНСЬКИЙ РИБГОСП» вважає, що у зв`язку з її участю в судовому засіданні у Маловисківському районному суді Кіровоградської області у справі № 392/1118/24 у суду наявні достатні підстави для відкладення судового засідання, призначеного на 15.06.2026 року о 15:00, оскільки адвокат Жеребенко Олена Валеріївна навела поважні причини неможливості взяти участь у даному судовому засіданні. На думку представника ТОВ «УСПЕНСЬКИЙ РИБГОСП», відкладення судового засідання, призначеного на 15.06.2026 року о 15:00, забезпечить її право брати участь у судовому процесі та сприятиме справедливому судовому розгляду апеляційних скарг у справі № 912/660/25. Просить суд відкласти розгляд справи № 912/660/25 на інші дату та час. 
Учасники справи про банкрутство ТОВ «Успенський рибгосп» своїм правом на подання відзиву не скористалися.
За приписами ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні 15.06.2026 брав участь представник кредитора Пошиванюка Т.П.. Інші учасники провадження № 912/660/25, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, явку уповноважених представників не забезпечили.
Щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").
«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.
Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.
Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя навіть в умовах воєнного стану.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).
Тобто сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).
Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. 
Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. 
Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Так, апеляційне провадження у даній справі здійснюється на підставі поданих Пошиванюком Т.П., ГУ ДПС у Кіровоградській області, ТОВ "Успенський рибгосп" апеляційних скарг, в межах їх доводів та вимог, що відповідає приписам ч. 1 ст. 269 ГПК України.
Жодних доповнень протягом визначеного ГПК України процесуального строку не подавалося.
Крім того, у справі вже відбулися судові засідання 06.04.2026, на якому був присутній лише представник кредитора Пошиванюка Т.П., та 09.02.2026, на яке учасники справи, будучи повідомленими належним чином, не з`явилися.
При цьому останні не були позбавлені права забезпечити участь у судовому засіданні 15.06.2026 будь-якого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді, в тому числі в режимі відеоконференції.
Аналогічна за змістом позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17.
В свою чергу, варто наголосити на тому, що визначення пріоритету щодо участі в тому чи іншому судовому процесі є правом особи, яке не тягне за собою неможливість здійснення розгляду справи у випадку невизнання судом обов`язкової явки, тобто відсутність уповноваженого представника в судовому засіданні не є безумовною підставою для його відкладення.
Натомість обставин неможливості вирішення спору судом не встановлено.
Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, зважаючи на те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представників учасників справи, які не з`явилися.
Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності.
Присутній в судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в його апеляційній скарзі, просив суд ухвалу в оскаржуваній частині скасувати та прийняти нове судове рішення, яким визнати його грошові вимоги до боржника у повному обсязі. При цьому заперечив проти задоволення решти апеляційних скарг.
Апеляційний господарський суд, заслухавши присутнього представника кредитора, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційні скарги належить залишити без задоволення з наступних підстав.
Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Як передбачено ст. 9 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-XII (який діяв до 21.10.2019 року) справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII (зі змінами, що набрав чинності 21.10.2019р.) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
Ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 9 КУзПБ).
За положеннями ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою господарського суду від 08.04.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Успенський рибгосп" введено процедуру розпорядження майном боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Лецкана В.Л. Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 10.06.2025 об 11:00 год.
08.04.2025 (номер публікації: 75733, дата публікації на сайті ВГСУ: 08.04.2025 17:21) на веб-сайті Вищого господарського суду України офіційно оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Успенський рибгосп".
До суду надійшли заяви таких кредиторів:
- 07.07.2025 заява Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання грошових вимог до боржника у розмірі 4 465 371,81 грн (1 020,00 грн сума ПДФО (11010100), 4 462 925,90 грн орендна плата з юридичних осіб (18010600), 1 425,91 грн єдиний податок з юридичних осіб (18050300)) та 6 056,00 грн судовий збір;
- 08.05.2025 заява ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до боржника у розмірі 2 379 951,96 грн, з яких: 1 241 000,00 грн основний борг, 226 573,48 грн інфляційні втрати, 75 174,00 грн 3% річних, 837 204,48 грн пені, а також 6 056,00 грн судового збору;
- 08.05.2025 заява ОСОБА_2 надійшла про визнання грошових вимог до боржника у розмірі 1 237 399,13 грн, з яких: 798 700,00 грн основний борг, 127 344,84 грн інфляційні втрати, 30394,36 грн 3% річних, 280 959,93 грн пені, а також 6 056,00 грн судового збору.
- 08.05.2025 заява Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання грошових вимог до боржника у розмірі 6 030 103,95 грн орендної плати за договором, а також 6 056,00 грн судового збору.
Вказані заяви прийняті судом та призначені до розгляду у попередньому засіданні.
Арбітражний керуючий Лецкан В.Л. подав до суду повідомлення про результати розгляду грошових вимог зазначених кредиторів.
Боржник ТОВ "Успенський рибгосп" подав до суду письмові заперечення, відповідного до яких грошові вимоги заперечив частково.
1. Щодо заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника в розмірі 2 379 951,96 грн.
Заяву подано до суду 08.05.2025, тобто в межах 30-деного строку з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у даній справі.
Згідно вказаної заяви повідомляється про укладення з ТОВ "Успенський рибгосп" договору про надання поворотної фінансової допомоги, за яким боржнику надано фінансову допомогу на поворотній основі, яка не повернута боржником в установлений договором строк.
ТОВ "Успенський рибгосп" згідно поданих заперечень визнано суму боргу за основним зобов`язанням (сума фінансової допомоги) та заперечено проти нарахувань ст. 625 Цивільного кодексу України і пені з посиланням на п. 18 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України.
За змістом наданих до суду доказів вбачається, що ТОВ "Успенський рибгосп" підписано договір про надання поворотної фінансової допомоги з ОСОБА_1 - договір б/н від 03.10.2022 на суму фінансової допомоги 1 245 000,00 грн зі строком надання на безоплатній основі, з урахуванням змін згідно додаткової угоди № 1 від 12.12.2022 до 31.03.2023;
Відповідно до виписок по банківському рахунку грошові кошти фактично надано ОСОБА_1 в розмірі 1 241 000,00 грн (період надання 04.10.2022 - 14.03.2023);
Як стверджує кредитор, ТОВ "Успенський рибгосп" отримані грошові кошти у строк, передбачений договором, не повернув, що свідчить про наявність в останнього відповідних грошових зобов`язань. Окрім того, за період прострочення нараховано пеню в розмірі, передбаченому договором, а також 3% річних та інфляційні втрати згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що грошові вимоги ОСОБА_1 є підтвердженими та підлягають визнанню на суму 1 241 000,00 грн основного боргу - четверта черга, а також 6 056,00 грн судового збору за подачу заяви з грошовими вимогами - перша черга, натомість решту вимог кредитора в сумі 1 138 951,96 грн слід відхилити.
Скаржник вважає такі висновки суду щодо відмови у задоволенні грошових вимог у розмірі 837 204,48 грн (пеня) помилковими, не заснованими на нормах чинного законодавства щодо свободи укладення договору та погодження сторонами його умов, а також стверджує, що ТОВ «УСПЕНСЬКИЙ РИБГОСП» не підтвердило належними та допустимими доказами неспроможність виконати грошове зобов`язання за Договором внаслідок запровадження воєнного стану, що звільняло б його від відповідальності за порушення грошового зобов`язання. 
Так, згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За правилами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Як передбачено пп. 14.1.257 ст. 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.
За своєю правовою природою договір поворотної фінансової допомоги відповідає договору позики, а тому до нього застосовується законодавство, що регламентує правовідносини за договором позики.
Стаття 1046 ЦК України визначає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
В силу приписів ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).
Наданими до суду банківськими виписками по рахунку підтверджено перерахування на рахунок боржника ТОВ "Успенський рибгосп" грошових коштів в розмірі 1 241 000,00 грн від ОСОБА_1 з посиланням на договір поворотної фінансової допомоги від 03.10.2022. 
В Актах звірки взаємних розрахунків, складених між сторонами за договором станом на 01.05.2025, підтверджено зазначені вище господарські операції з перерахування коштів.
Докази повернення таких коштів матеріали справи не містять. Не повідомляється про виконання обов`язку з повернення грошових коштів (повністю чи частково) боржником у справі ТОВ "Успенський рибгосп".
З підстав викладеного, враховуючи умови договору щодо передбаченого строку повернення фінансової допомоги та виходячи з наявних у справі доказів, судом першої інстанції правомірно констатовано обґрунтованість кредиторських вимог в частині суми основного зобов`язання, а саме: ОСОБА_1 в розмірі 1 241 000,00 грн. 
Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).
Окрім того, за приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, прострочення виконання грошового зобов`язання є підставою для застосування штрафних санкцій, зокрема, пені та стягнення нарахувань згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Поряд з цим, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 18, яким передбачено таке:
"У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).".
Аналіз наведеної норми свідчить про те, що за наведений період за договорами про надання кредиту і позики штрафи, неустойка, пеня та інші платежі, як захід відповідальності не нараховуються за такими договорами і підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Дія зазначеної норми розповсюджується як на відповідальність, визначену ст. 625 ЦК України, так і на інші види відповідальності, визначені відповідними кредитними договорами: штрафи, неустойку, пеню та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами (перелік таких платежів не є вичерпним).
Дія п. 18 Прикінцевих положень ЦК України розповсюджується на усі види кредитних (позикових) боргових зобов`язань, як перед юридичними, так і перед фізичними особам.
Як відомо, 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Президент України видав Указ № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", на підставі якого в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан, який триває станом на дату постановлення судом ухвали у даній справі.
Отже, строк дії таких обмежень згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України триває з 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Судом встановлено, що наданий кредитором розрахунок пені, 3% річних та інфляційних нарахувань охоплюється періодом введеного в України воєнного стану.
При цьому колегією судді враховується, що Верховний Суд у постанові від 09.12.2024 у справі № 362/985/23 вже надавав висновок, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. 
А до цього в постанові Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 910/8349/22 було наголошено на тому, що: « 24. З аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» та ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про те, що на Договір про надання поворотної фінансової допомоги від 29.04.2020 та на Договір поворотної фінансової допомоги (позики) № ФЗ 13/02 від 13.02.2018 розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. 25. Наведене свідчить про правильне застосування судами попередніх інстанцій приписів ст. 1046, 1049 та п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в частині розгляду кредиторських вимог ОСОБА_1.»
З підстав викладеного та оскільки боржник ТОВ "Успенський рибгосп" звільнений від відповідальності за укладеними договорами про надання поворотної фінансової допомоги в період воєнного стану згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, слід погодитися з висновком господарського суду, що кредиторські вимоги у відповідній частині підлягають відхиленню.
За вказаних обставин, грошові вимоги ОСОБА_1 є підтвердженими частково та обґрунтовано визнані судом на суму 1 241 000,00 грн основного боргу - четверта черга, а також 6 056,00 грн судового збору за подачу заяви з грошовими вимогами - перша черга, натомість решту вимог кредитора на загальну суму 1 138 951,96 грн відхилено, законність чого не спростована скаржником.
Результат вирішення кредиторських вимог ОСОБА_2 в даному апеляційному провадженні не переглядається, оскільки ухвала Господарського суду Кіровоградської області від 18.07.2025 в цій частині вимог учасниками справи не оскаржується.

2. Щодо заяви Головного управління ДПС у Кіровоградській області з грошовими вимогами в розмірі 4 465 371,81 грн.
Заява подана до суду 07.05.2025, тобто в межах 30-деного строку з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у даній справі.
За змістом вказаної заяви повідомлено, що за ТОВ "Успенський рибгосп" рахується податковий борг на загальну суму 4 465 371,81 грн, який складається із сум ПДФО (11010100) в сумі 1 020,00 грн, орендна плата з юридичних осіб (18010600) в сумі 4462925,90 грн, єдиний податок з юридичних осіб (18050300) в сумі 1 425,91 грн.
Податковий борг по податку на доходи фізичних осіб (код платежу 11010100) у сумі 1020,00 грн виник за результатами акту перевірки №207/11-28-24-10/37824346 від 10.01.2025 року, винесено податкове повідомлення-рішення (форма 'ПС') N 000037/11-28-24 10/37824346 від 10.01.2025 року в сумі 1020,00 грн.
Податковий борг по орендній платі з юридичних осіб в сумі 4462925,90 грн виник за рахунок не сплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань за період поданих податкових декларацій 2023-2024 роки.
Податковий борг по єдиному податку з юридичних осіб (18050300) в сумі 1425,91 грн виник за рахунок не сплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань, а саме: за результатами акта перевірки №2504/11-28-04-08/37824346 від 25.03.2024 винесено податкове повідомлення-рішення (форма 'Ш') N00002864/11-28-04-08 від 25.03.2024.
До заяви кредитора надано відповідні докази, зокрема, інтегровані картки платника, акти про результати камеральної перевірки звітності, податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги, податкові декларації з плати за землю.
Боржник ТОВ "Успенський рибгосп" вказані грошові вимоги визнав частково в сумі 1020,00 грн ПДФО та 1 425,91 грн єдиного податку у розмірі. Грошові вимоги із заборгованості по орендній платі заперечив, вказуючи на те, що належним кредитором за вимогами про сплату заборгованості з орендної плати є Онуфріївська селищна рада, яка також заявила такі вимоги у справі. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що належить визнати грошові вимоги ГУ ДПС у Кіровоградській області до ТОВ "Успенський рибгосп" у розмірі 1 020,00 грн податкового боргу по податку на доходи фізичних осіб (11010100), 1 425,91 грн податкового боргу по єдиному податку з юридичних осіб (18050300)) - третя черга, а також 4 844,80 грн судового збору (з урахуванням коефіцієнта 0,8) за подачу заяви з грошовими вимогами - перша черга. Натомість грошові вимоги ГУ ДПС у Кіровоградській області в розмірі 4 462 925,90 грн заборгованості з орендної плати за землю слід відхилити. 
ГУ ДПС у Кіровоградській області не погоджується з такими висновками суду та у своїй апеляційній скарзі наголошує, що податкові зобов`язання ТОВ «Успенський рибгосп» по орендній платі в сумі 4 462 925,90 грн. набули статусу податкового боргу, який виник за рахунок несплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань, а не згідно договору оренди. На думку скаржника, кредиторські вимоги заявлені контролюючим органом не є тотожними вимогам Онуфріївської селищної радої, оскільки правова природа їх виникнення є зовсім іншою.
Втім колегія суддів не погоджується з такими міркуваннями з огляду на наступне.
Відповідно до підпункту 41.1.137 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України ГУ ДПС у Кіровоградській області є органом стягнення, який уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Також, ГУ ДПС у Кіровоградській області є контролюючим органом щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений Податковим кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст.14 ПКУ).
Згідно доданих до заяви доказів, підтверджено наявність грошових вимог у заявленому розмірі і такий розрахунок не заперечується безпосередньо боржником.
Щодо належності особи кредитора за вимогами зі сплати заборгованості з орендної плати за земельну ділянку, то суд першої інстанції вмотивовано виснував, що такою є Онуфріївська селищна рада.
Так, згідно з матеріалами справи встановлено, що заборгованість зі сплати орендної плати виникла щодо земельної ділянки кадастровий номер 3524687700:02:000:7529, яка була отримана в оренду ТОВ "Успенський рибгосп" за договором оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом від 05.08.2022, який укладено з Онуфріївською селищною радою, як орендодавцем.
Період розрахунку охоплюється періодом поданих боржником податкових декларацій за 2023-2024 роки. Крім того, наявність заборгованості з орендної плати підтверджується рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 у справі № 340/2092/24.
Також із заявою з кредиторськими вимогами до ТОВ "Успенський рибгосп" у даній справі звернулась Онуфріївська селищна рада, в якій заявила кредиторські вимоги в загальному розмірі 6 030 103,95 грн орендної плати за землю і за водний об`єкт за договором оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом від 05.08.2022.
Період розрахунку у заяві Онуфріївської селищної ради з серпня 2022 по квітень 2025.
Отже, ГУ ДПС у Кіровоградській області і Онуфріївська селищна рада включили до своїх кредиторських вимог заборгованість з орендної плати за землю з кадастровим номером 3524687700:02:000:7529, а саме: ГУ ДПС у Кіровоградській області - як податкову заборгованість з орендної плати за землю комунальної власності згідно поданих боржником декларацій; Онуфріївська селищна рада - як заборгованість, що виникла у зв`язку з невиконанням боржником зобов`язань за договором оренди від 05.08.2022.
Розрахунок заяв обох кредиторів передбачає спільний період нарахування 2023-2024 роки. 
В пунктах 82, 83, 84 постанови Верховного Суду від 13.10.2021 у справі №910/14176/20 зазначено, що виходячи із системного аналізу норм земельного та податкового законодавства України, орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (частина перша статті 21 Закону України "Про оренду землі", п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України), з другого боку, є однією з форм плати за землю як обов`язкового платежу в складі податку на майно нарівні із земельним податком (п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України). Разом з тим підставою для нарахування орендної плати за землю є саме договір оренди земельної ділянки (ч. 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі", п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України). За змістом ч. 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" Податковим кодексом України регулюються виключно строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, тоді як всі інші питання, зокрема, розмір, умови нарахування та внесення орендної плати за землю, порядок та підстави зміни такого розміру, встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, про що також зазначено в п. 288.4 ст. 288 цього Кодексу (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 925/258/17).
Разом з цим, чинне законодавство не передбачає одночасне стягнення такої плати і як земельного податку, і як орендної плати. 
Аналогічний правовий висновок щодо застосування положень п.п. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14, п. 269.1 ст. 269 ПК України при поданні податковим органом грошових вимог у провадженні у справі про банкрутство, які виникли з договірних відносин між боржником та органами місцевого самоврядування, є усталеним та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду від 05.07.2022 у справі № 908/1721/21, від 26.04.2023 у справі №910/18544/21, від 27.09.2023 у справі № 910/15043/21, від 04.06.2024 у справі №921/110/23, від 20.03.2025 у справі № 925/1473/23.
Відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, платник орендної плати - орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
При цьому розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п. 288.4 ст. 288 Податкового кодексу України).
Отже, орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі, хоча обов`язок зі сплати є нормативно врегульованим. 
Згідно з ч. 5 ст. 5 Закону України "Про оцінку земель" для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка.
Крім того, за змістом ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Аналіз наведених положень Податкового кодексу України, Закону України "Про оцінку земель" та Закону України "Про оренду землі" дає підстави для висновку, що зазначені законодавчі акти не встановлюють конкретного розміру орендної плати за земельну ділянку, який має бути зазначено в договорі оренди. Податковий кодекс України передбачає порядок визначення орендної плати за землю, а тому саме у договорі оренди визначаються розмір та умови сплати орендної плати.
Подібний правовий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі № 916/3233/16, від 07.10.2019 у справі № 922/3321/18, від 16.03.2020 у справі №922/1658/19.
З моменту укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування договору оренди землі припиняються адміністративні відносини між цими суб`єктами та у подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 1917/1188/2012 (№ 826/1291/17).
За таких обставин, аргументи кредитора про пріоритетність застосування судом норм податкового законодавства у порівнянні з положеннями земельного законодавства та Закону України "Про оренду землі", якими регулюються спірні орендні правовідносини у даній справі, є безпідставними, що відповідає правовій позиції Верховного Суду у постановах від 09.06.2020 у справі № 911/2685/18, від 13.10.2021 у справі № 910/14176/20.
Суд вправі самостійно, за наданими сторонами доказами, досліджуючи умови договору оренди землі у сукупності з наданими доказами, встановлювати наявність або відсутність заборгованості з орендної плати за договором оренди землі та розмір такої заборгованості. Це жодним чином не є підміною функцій органу доходів і зборів, адже предметом розгляду у даній справі є грошові вимоги, які виникли внаслідок заборгованості з орендної плати за договором оренди землі, тобто у зв`язку з неналежним виконанням договірних зобов`язань Орендарем земельної ділянки перед Орендодавцем.
Висновки щодо належного суб`єкта отримання плати за землю у вигляді орендної плати за земельні ділянки комунальної форми власності, яким виступає орган місцевого самоврядування, за позовами про її стягнення з орендаря, були неодноразово підтверджені Верховним Судом у постановах від 13.10.2021 у справі № 910/14176/20, від 04.05.2023 у справі №910/15023/21.
Крім того, Верховний Суд в ухвалі від 18.03.2021 у справі № 904/5955/19, закриваючи касаційне провадження вказав, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17, до правовідносин, які склалися саме між Орендодавцем та Орендарем у межах виконання договору оренди земельної ділянки, підлягають застосуванню норми ст. 2 Закону України "Про оренду землі", відповідно до ч. 1 якої відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Як слушно зауважив суд першої інстанції, у даному випадку, підставою для нарахування орендної плати став саме договір оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом від 05.08.2022, орендодавцем за яким є Онуфріївська селищна рада. 
За приписами ст. 24 Закону України "Про оренду землі" Онуфріївська селищна рада має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.
З підстав викладеного та встановивши, що заявлена ГУ ДПС у Кіровоградській області грошова вимога в розмірі 4 462 925,90 грн є саме заборгованістю з орендної плати за землю, яка виникла на підставі договору оренди від 05.08.2022, орендодавцем за яким є Онуфріївська селищна рада і такі вимоги фактично дублюють вимоги Онуфріївської селищної ради, господарський суд дійшов заснованого на законі та фактичних обставинах висновку, що вимоги ГУ ДПС у Кіровоградській області в зазначеній частині підлягають відхиленню.
Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеного у постановах від 05.07.2022 у справі № 908/1721/21, від 20.03.2025 у справі № 925/1473/23 та не спростований в ході апеляційного перегляду справи.
При цьому наявність рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 у справі № 340/2092/24 про стягнення заборгованості не змінює правову природу відповідного платежу. Крім того, зі змісту вказаного рішення суду вбачається, що борг по орендній платі стягнуто на користь Онуфріївської територіальної громади.
Отже, можливо погодитися з правильністю висновків суду першої інстанції про наявність підстав для визнання грошових вимог ГУ ДПС у Кіровоградській області до ТОВ "Успенський рибгосп" лише у розмірі 1 020,00 грн податкового боргу по податку на доходи фізичних осіб (11010100), 1 425,91 грн податкового боргу по єдиному податку з юридичних осіб (18050300)) - третя черга, а також 4 844,80 грн судового збору (з урахуванням коефіцієнта 0,8) за подачу заяви з грошовими вимогами - перша черга та відхиленням грошових вимог кредитора в розмірі 4 462 925,90 грн заборгованості з орендної плати за землю за їх необґрунтованістю. 

3. Щодо заяви Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області з грошовими вимогами у розмірі 6 030 103,95 грн.
Заява подана до суду 08.05.2025, тобто в межах 30-деного строку з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у даній справі.
У заяві Онуфріївська селищна рада повідомляє про наявність у ТОВ "Успенський рибгосп" заборгованості з орендної плати за договором оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом від 05.08.2022 в загальному розмірі 6 030 103,95 грн, а саме: 436 823,28 грн зі сплати орендної плати за водний об`єкт за період серпень 2022-березень 2025; 5 593 280,67 грн зі сплати орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 3524687700:02:000:7529 за період серпень 2022-квітень 2025.
Боржник ТОВ "Успенський рибгосп" згідно поданих заперечень визнав зобов`язання зі сплати орендної плати за договором від 05.08.2022 в загальному розмірі 3 940 021,82 грн за період нарахування по 08.10.2024. В іншій частині кредиторські вимоги заперечив вказуючи про припинення користування земельною ділянкою та її повернення Онуфріївській селищній раді згідно з Актом приймання-передачі земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом від 09.10.2024. Також боржник вважає безпідставним застосування при розрахунку орендної плати за водний об`єкт індексації, оскільки вказане не передбачено договором.
На підставі поданих документів суд встановив таке.
05.08.2022 між Онуфріївською селищною радою Кіровоградської області (Орендодавець) та ТОВ "Успенський рибгосп" (Орендар) укладено Договір оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом від 05.08.2022 (далі - Договір).
Відповідно до п. 1 Договору Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом водосховище площею 812,2068 га, розташоване за межами с. Успенка Олександрійського (Онуфріївського) району Кіровоградської області, на р. Варвина, правій притоці р. Дніпро для цілей рибогосподарських потреб.
Згідно з п. 2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 903,4068 га, у тому числі земельна ділянка: під ставками - 812,2068 га, під деревною та чагарниковою рослинністю (прибережна захисна смуга) - 15,1000 га, під гідротехнічними спорудами - 76,1000 га, з кадастровим номером 3524687700:02:000:7529, цільове призначення земельної ділянки КВЦПЗ 10.07 - для рибогосподарських потреб, яка розташована за межами с. Успенка Олександрійського (Онуфріївського) району Кіровоградської області та водний об`єкт (водний простір) у тому числі рибогосподарська технологічна водойма: 812,2068 га та 8 761,1 тис. м куб.
Пунктом 3 Договору визначено, що на земельній ділянці розташовані об`єкти інфраструктури гребля намивна, піщана, довжиною 9 840,00 м, шириною по гребеню від 35,00 до 60,00 м, максимальною висотою 4,50 м. Водоскидна споруда - фронтальний водоскид з підпірною стінкою, з бутобетонної кладки, протяжність водопровідної частини 4,7 м, нерегульований. Пропускна здатність водоскидної споруди 18,04 метрів кубічних на секунду, а також інші об`єкти Інфраструктури: гребля проїжджа, ширина проїжджої частини 4,0 м, дорожнє покриття - частково кам`яне мощення.
Відповідно до п. 4 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення цього договору становить 22 388 980,00 грн.
Договір укладено на 10 (десять) років (п. 7 Договору).
Умовами п. 8 Договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі: за земельну ділянку 2 686 677,60 грн за рік, що становить 12% від нормативної грошової оцінки, код платежу 18010600; за воду (водний простір) у розмірі 166 504,02 грн за рік, код платежу 22130002 відповідно до Бюджетного кодексу.
Згідно з пп. 2 п. 10 Договору орендна плата вноситься у строки: за земельну ділянку державної та/або комунальної власності, набуту в оренду без проведення земельних торгів: за перший рік - у п`ятиденний строк з дня укладення цього договору здійснюється платіж за перший місяць оренди, а в подальшому відповідно до Податкового кодексу України: починаючи з наступного року - відповідно до Податкового кодексу України; за водний об`єкт: за перший рік - у п`ятиденний строк днів з дня укладення цього договору здійснюється платіж за перший місяць оренди, а в подальшому відповідно до Податкового кодексу України; починаючи з наступного року - відповідно до Податкового кодексу України.
Пунктом 29 Договору визначено, що Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку та водний об`єкт.
Відповідно до п. 32 Договору Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за об`єкти оренди.
Даний Договір набирає чинності з дати його реєстрації (п. 45 Договору).
05.08.2022 між Орендодавцем та Орендарем складено Акт прийому-передачі за договором оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом від 05.08.2022, згідно з яким Орендодавець передав за Договором оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом 812,2068 га, під деревною та чагарниковою рослинністю (прибережна захисна смуга) - 15,1000 га. під гідротехнічними спорудами - 76.1000 га з кадастровим номером 3524687700:02:000:7529, розташованим за межами с. Успенка Олександрійського району Кіровоградської області, а Орендар прийняв вищевказану земельну ділянку з розташованим на ній водним об`єктом в оренд
З Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 27.09.2022 №310887508 вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3524687700:02:000:7529 загальною площею 903,4068 га за договором оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом від 05.08.2022.
Відповідно до наданих Онуфріївською селищною радою доказів між сторонами договору підписано Акт від 09.10.2024 приймання-передачі земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом, за змістом якого ТОВ "Успенський рибгосп" повертає земельну ділянку в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом загальною площею 903,4068 га, в тому числі під водним об`єктом 812,2068 га, під деревною та чагарниковою рослинністю (прибережна захисна смуга) - 15,1000 га. під гідротехнічними спорудами - 76.1000 га з кадастровим номером 3524687700:02:000:7529, розташованим за межами с. Успенка Олександрійського району Кіровоградської області, а Онуфріївська селищна рада приймає вищевказану земельну ділянку з розташованим на ній водним об`єктом (том 2 а.с.43).
Окрім цього, у даному Акті, зокрема, у п. 2 зазначено, що станом на момент підписання Акта приймання-передачі у ТОВ "Успенський рибгосп" утворився борг з орендної плати за фактичне використання земельної ділянки та водойми, а саме: борг з оренди водойми - 360 536,69 грн, борг з оренди земельної ділянки - 3 609 692,32 грн, який на момент підписання Акта не погашений.
Боржник надіслав гарантійні листи на адресу Онуфріївської селищної ради, у яких зазначив, що зобов`язується погасити у повному розмірі борг з орендної плати.
За розрахунком Онуфріївської селищної ради заборгованість ТОВ "Успенський рибгосп" за договором від 05.08.2022 складає 436 823,28 грн зі сплати орендної плати за водний об`єкт за період серпень 2022-березень 2025 та 5 593 280,67 грн зі сплати орендної плати за земельну ділянку за період серпень 2022-квітень 2025.
Натомість боржник стверджує про фактичне звільнення земельної ділянки 09.10.2024 на підставі Акта приймання-передачі від 09.10.2024, а тому вважає правильним розрахунок періоду нарахування по зазначену дату.
Судом першої інстанції враховано, що за приписами ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.
При розгляді заяви кредитора ГУ ДПС у Кіровоградській області з грошовими вимогами у даній справі суд вже наводив посилання на відповідні положення Податкового кодексу України, Закону України "Про оренду землі" щодо підстав для сплати орендної плати за землю.
Стаття 15 Закону України "Про оренду землі" в редакції Закону № 963-IX від 04.11.2020 серед іншого передбачає, що у договорі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом також зазначається розмір орендної плати за водний об`єкт.
Отже, укладення договору оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом від 05.08.2022, реєстрація права оренди за таким договором та фактична передача об`єкта оренди в користування орендаря є підтвердженою підставою для нарахування та сплати орендної плати за землю та за водний об`єкт ТОВ "Успенський рибгосп".
Окрім того, питання дійсності договору від 05.08.2022 було предметом дослідження у справі № 912//242/24, в якій рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 10.06.2024 відмовлено у задоволенні позову ТОВ "Успенський рибгосп" до Онуфріївської селищної ради про визнання недійсним договору оренди землі від 05.08.2022. Також було відмовлено у задоволенні позову щодо вказаної вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ТОВ "Станція Придніпровська" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Успенський рибгосп" та Онуфріївської селищної ради.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.09.2024 вказане рішення господарського суду було частково скасовано та задоволено позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ТОВ "Станція Придніпровська": визнано недійсним договір оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом б/н від 05.08.2022, укладений між Онуфріївською селищною радою і ТОВ "Успенський рибгосп".
Проте, постановою Верховного Суду від 23.01.2025 у справі № 912/242/24 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.09.2024 в оскарженій частині скасовано, рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.06.2024 в цій частині у справі № 912/242/24 залишено в силі.
Отже, договір оренди від 05.08.2022 між Онуфріївською селищною радою і ТОВ "Успенський рибгосп" є дійсним. 
Як зазначає ТОВ "Успенський рибгосп", підстави для нарахування орендної плати з 09.10.2024 відсутні у зв`язку з припиненням користування земельною ділянкою та її повернення Онуфріївській селищній раді за Актом від 09.10.2024.
Господарський суд зазначив, що станом на 09.10.2024 (дата Акта) була чина постанова апеляційного суду від 11.09.2024 у справі № 912/242/24, на яку в своїх поясненнях посилається боржник, як на підставу для повернення земельної ділянки та складення Акта.
Поряд з цим, за наявними матеріалами справи встановлено, що складення Акта прийому-передачі земельної ділянки здійснено шляхом обміну між сторонами його підписаними примірниками.
Так, до заяви з кредиторськими вимогами додано лист ТОВ "Успенський рибгосп" від 06.02.2025 про повернення до Онуфріївської селищної ради одного примірника Акта приймання-передачі від 09.10.2024 (том 4 а.с. 50).
Листом Онуфріївської селищної ради від 11.07.2025 на запит адвоката боржника повідомлено, що підписаний Акт приймання-передачі земельної ділянки від 09.10.2024 надійшов до ради лише 06.02.2025. 
Варто зауважити, що матеріали справи не містять підписаної між Онуфріївською селищною радою і ТОВ "Успенський рибгосп" угоди про розірвання Договору від 05.08.2022.
ТОВ "Успенський рибгосп" повідомило про надсилання на адресу Онуфріївської селищної ради для підписання примірника угоди про розірвання Договору за супровідним листом від 30.01.2025 (т. 1 а.с. 197-199), однак документально підтверджені відомості щодо підписання такої угоди зі сторони Онуфріївської селищної ради відсутні.
Щодо посилання скаржника на рішення сесії Онуфріївської селищної ради від 07.02.2025 № 5207 про припинення шляхом розірвання дії Договору від 05.08.2022, то таке є свідченням волевиявлення вказаного органу на розірвання даного Договору, однак не є свідченням фактичного розірвання договору за відсутності документа про розірвання у формі, що відповідатиме самому договору (письмовий правочин).
Окрім того, за пунктом 2 вказаного рішення Онуфріївська селищна рада вказувала на необхідність ТОВ "Успенський рибгосп" сплатити заборгованість з орендної плати за період з серпня 2022 по січень 2025 до моменту підписання додаткової угоди про розірвання договору, що свідчить про недосягнення між сторонами взаємної згоди щодо умов розірвання Договору.
Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно з п. 37 Договору оренди від 05.08.2022 зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується в судовому порядку.
Відповідно до п. 39 Договору цей договір може бути розірвано за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених цим договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає його використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Натомість умови п. 40 Договору чітко передбачають, що розірвання цього договору в односторонньому порядку не допускається.
Таким чином, Договором закріплено неможливість його одностороннього розірвання та визначено необхідність досягнення сторонами згоди з цього питання або ж у випадку наявності спору - передачу його на вирішення суду.
Звідси саме по собі рішення сесії Онуфріївської селищної ради від 07.02.2025 № 5207 не припиняє дію договору автоматично та потребує закріплення волевиявлення сторін шляхом укладення (підписання обома сторонами) додаткової угоди про розірвання договору, яку суду не представлено. 
Натомість Договір оренди від 05.08.2022 вважатиметься розірваним з дати набрання рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 31.07.2025 у справі №912/660/25 (912/1577/24).
Колегія суддів також не може оминути увагою суперечність позиції ТОВ "Успенський рибгосп" його попереднім твердженням, а саме: як слідує із змісту листа за вих. № 01/30-1 від 30.01.2025 на адресу селищного голови Онуфріївської селищної ради Орендар звертався із проханням погодити розірвання Договору оренди землі від 05.08.2022 за згодо сторін.
При цьому на стор. 3 цього листа в останньому абзаці ТОВ "Успенський рибгосп" самостійно наголосило на необхідності «завершення процедури повернення об`єкта оренди, шляхом укладення угоди щодо розірвання за погодженням сторін Договору оренди від 05.08.2022 року з моменту повернення Селищній громаді об`єкта оренди.
До вказаного листа відповідачем було долучено проєкт підписаної ним угоди від 30.01.2025 року щодо розірвання за погодженням сторін Договору оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом від 05.08.2022 року, укладеного між Онуфріївською селищною радою Кіровоградської області та ТОВ "Успенський рибгосп" (у двох примірниках).
Тобто станом на 30.01.2025 відповідач сам визнав незавершеність процедури припинення договору та його речових прав, а також процедури повернення об`єкта оренди. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 та постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 викладений такий висновок щодо застосування норми пункту 6 статті 3 ЦК України: "Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі цієї доктрини знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них".
Про заборону суперечливої поведінки Верховний Суд вкотре наголошував у постановах від 14.12.2022 у справах № 126/2200/20 та №394/85/21, від 25.01.2023 у справі № 760/34680/19.
За вказаних обставин твердження ТОВ "Успенський рибгосп" про припинення користування земельною ділянкою з водним об`єктом саме 09.10.2024 є об`єктивно сумнівним та не підтверджується встановленими обставинами справи. 
Звідси господарський суд визнав правомірним нарахування орендної плати за Договором за період з серпня 2022 року по 06.02.2025. 
Апеляційний суд зауважує, що ухвала Господарського суду Кіровоградської області від 18.07.2025 в частині відмови у визнанні грошових вимог кредитора за нарахованою орендною платою після 06.02.2025 учасниками справи не оскаржується, а відтак не є предметом апеляційного перегляду.
З цих же підстав суд не досліджує правомірність висновку суду першої інстанції про відмову у застосуванні індексації при розрахунку орендної плати за водний об`єкт.
У відповідності до викладеного, грошові вимоги Онуфріївської селищної ради є підтвердженими та правомірно визнані саме на суму 5 098 851,31 грн орендної плати - четверта черга, з якої 349 856,66 грн орендної плати за водний об`єкт та 4 748 994,65 грн орендної плати за землю за період з серпня 2022 по 06.02.2025, а також 6 056,00 грн судового збору за подачу заяви з грошовими вимогами - перша черга. 
Згідно з ст. 47 КУзПБ за результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.
Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги. 
Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів.
Черговість задоволення вимог кредиторів боржника встановлена ст. 64 КУзПБ.
За таких умов доводи скаржників визнаються судом необґрунтованими та такими, що не спростовують вмотивованих висновків господарського суду.
Порушень або неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, не виявлено.
З огляду на що, відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг та відповідно зміни чи скасування оскаржуваної ухвали, яка відповідає вимогам встановленим ст. 236 ГПК України.
Зважаючи на результат апеляційного перегляду справи, на підставі ст. 129 ГПК України судові витрати у справі, які складаються з судового збору за подання апеляційних скарг, покладаються на їх заявників.
Керуючись ст.ст. 123, 129, 236, 269, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління ДПС у Кіровоградській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Успенський рибгосп" на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 18.07.2025 у справі №912/660/25 залишити без задоволення. 
Ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 18.07.2025 у справі №912/660/25 залишити без змін. 
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг залишити за скаржниками. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови підписано 06.07.2026

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя А.Є. Чередко