ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/28094/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року (суддя В.В. Горбалінський) у справі № 160/28094/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив визнати протиправним та скасувати пункти 1, 3, 4, 5, 6 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2025 року №10 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосується позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2025 року №10 "Про результати службового розслідування", в частині пункту 1 щодо завершення службового розслідування та пунктів 3, 4, 5, 6 щодо позивача є незаконними, оскільки дії командира з видання зазначеного наказу не відповідали законодавству, яке регулює відповідні правовідносини.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Судом першої інстанції зазначено, що сам факт проведення службового розслідування та затвердження його результатів наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2025 року №10 не є таким, що підтверджує порушення прав, свобод та законних інтересів позивача та не створює для нього будь-яких негативних наслідків, оскільки таким наказом рішення про притягнення позивача до матеріальної чи дисциплінарної відповідальності не приймалось.
Суд першої інстанції врахувавши законодавчо визначену процедуру притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності зауважив, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2025 року №10 не є рішенням, прийнятим за результатами службового розслідування про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності, в розумінні Закону № 160-ІХ та Порядку № 608, тобто не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо породжує правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і має обов`язковий характер.
Суд першої інстанції зауважив, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2025 року №10 може бути підставою для подальшого прийняття рішення щодо притягнення позивача до матеріальної чи іншої відповідальності, однак сам по собі таким рішенням оскаржуваний наказ не є. Юридичні наслідки для позивача можуть настати в разі видання наказу про притягнення до юридичної відповідальності командиром військової
частини за місцем служби позивача.
Враховуючи, що жодних доказів настання будь-яких негативних наслідків у вигляді матеріальної відповідальності для позивача внаслідок видання відповідачем оскаржуваного наказу матеріали даної справи не містять, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що оскаржувані пункти наказу відповідача порушують право позивача на участь в інвентаризації військового майна, що свідчить про хибний висновок суду першої інстанції про відсутність порушення прав позивача.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач з 10.05.2022 року по 21.12.2024 року проходив військову службу у складі Військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується наказами командира Військової частини НОМЕР_1 №16 та №365.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2024 року №317 було проведено щорічну інвентаризацію активів речової служби військової частини НОМЕР_1 з метою встановлення фактичної наявності військового майна на складах речової служби військової частини НОМЕР_1 , його якісного стану (категорійності) і комплектності, а також виявлення обсягів можливої нестачі та надлишків.
За результатами щорічної інвентаризації активів речової служби військової частини НОМЕР_1 складено акти інвентаризації №12407 від 25.12.2024 року фактичної наявності необоротних активів, яким за зведеними звіряльними відомостями результатів інвентаризації матеріальних засобів, виявлено нестачу військового майна, за старшим солдатом ОСОБА_1 на суму 615006,36 грн. у кількості 1 402 одиниці.
На підставі актів інвентаризації №12407 від 25.12.2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 складено наказ "Про призначення службового розслідування", який продовжено наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.01.2025 року №36 "Про продовження службового розслідування"
За результатами службового розслідування складений Акт службового розслідування №1858 від 27.02.2025 року.
У висновках Акта службового розслідування №1858 від 27.02.2025 року зазначено, що підчас службового розслідування начальником речової служби старшим лейтенантом ОСОБА_2 було надано пояснення (частина №2) від 12.02.2025 року, що накладних на передачу майна з ОСОБА_1 в речовій службі не виявлено.
Згідно зведеної звіряльної відомості результатів інвентаризації матеріальних засобів за позивачем рахується нестача майна у кількості 1395 од. на суму 608 762,49 грн.
Додатково ОСОБА_2 надано інвентаризаційний опис №6490 (додаток 28) від 12.06.2024 фактичної наявності необоротних активів, згідно якого військове майно знаходиться на відповідальному зберігання за старшим солдатом позивачем.
Начальником речової служби ОСОБА_2 надано довідку про вартісну оцінку завданої шкоди у кількості 1395 од. на суму 723 818,60 грн.
Відповідно до матеріалів службового розслідування встановлено, що майно заходиться на відповідальному зберіганні за старшим солдатом ОСОБА_1 згідно інвентаризаційного опису №6409 від 12.06.2024.
Враховуючи викладене, оскільки вина ОСОБА_1 підтверджена матеріалами службового розслідування, причини і умови притягнення до повної матеріальної відповідальності встановлені в порядку ч.2 ст.3 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", від 23.05.2021 року №160-ІХ, комісія пропонує притягнути до повної матеріальної відповідальності старшого солдата ОСОБА_1 шляхом стягнення, згідно довідки про вартісну оцінку завданої шкоди у кількості 1395 од. на суму 723 818,60 грн.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2025 року №10 «Про результати службового розслідування» встановлено наступне, а саме:
Пунктом 1 визначено, що службове розслідування слід вважати завершеним.
Пунктом 3 визначено, що, так як старший солдат ОСОБА_1 (виключений зі списків військової частини НОМЕР_1 ), надати матеріали службового розслідування до військової частини в котрій на даний час проходить службу даний військовослужбовець.
Пунктом 4 визначено, що голові комісії слід направити матеріали службового розслідування до військової частини де проходить службу ОСОБА_1 .
Пунктом 5 визначено, що начальнику речової служби слід внести військове майно, яке визначено довідкою про вартісну оцінку завданої шкоди у кількості 1395 од. на суму 723 818,60 грн., до книги втрат та нестач.
Пунктом 6 визначено, що начальнику фінансово-економічної служби слід внести військове майно, яке визначено довідкою про вартісну оцінку завданої шкоди у кількості 1395 од. на суму 723 818,60 грн. до книги втрат та нестач.
Вважаючи вказані пункти наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2025 року №10 «Про результати службового розслідування» протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Частиною 1 статті 1 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною 4 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначається Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-IX.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону №160-IX матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Згідно ч.1 ст.6 Закону №160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:
1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;
2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;
3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;
4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;
5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.
Відповідно до ст.8 Закону №160-ІХ посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.
Наказ доводиться до винної особи під підпис.
У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).
Відповідно до вимог статей 84-86 Дисциплінарного статуту ЗСУ прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України.
Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 затверджений Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, згідно якого службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення (п. 2 розділу I Порядку №608).
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Пункт 3 розділу IV Порядку №608 визначає, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Згідно розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Колегія суддів зауважує, що в силу положень ст.8 Закону №160-ІХ та Порядку №608 притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності із зазначенням суми здійснюється рішенням – наказом командира (начальника, керівника) військової частини, а військовослужбовець відповідно має право оскаржити такий наказ (рішення) командира (начальника, керівника) військової частини.
Згідно частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
З огляду на вимоги статей 2, 5 КАС України обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Тобто, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов`язки позивача.
Як правильно звернув увагу суд першої інстанції, спірні пункти наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2025 року №10 не є рішенням (наказом), прийнятим за результатами службового розслідування про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності, в розумінні Закону № 160-ІХ та Порядку № 608, тобто не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо породжує правові наслідки для позивача і має обов`язковий характер. Аргументи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують.
Висновки, які вказані у спірних пунктах наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2025 року №10, є висновками тільки відповідача, інформація у спірних пунктах наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2025 року №10 може бути підтверджена або спростована судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2025 року №10 у п. 1, 3, 4, 5, 6.
Суд першої інстанції слушно зауважив, що питання обґрунтованості висновку службового розслідування має бути предметом оцінки судом у разі оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на реалізацію такого висновку, а доводи позивача щодо відсутності у його діях складу порушення мають досліджуватись судом саме під час вирішення питання про правомірність притягнення позивача до матеріальної відповідальності за відповідним наказом командира військової частини. 
Також, колегія суддів зауважує, що оскаржувані пункти наказу відповідача не порушують право позивача на участь в інвентаризації військового майна, адже спірний наказ стосується результатів службового розслідування, а не інвентаризації військового майна.
За цих обставин, апеляційний суд вважає, що спірні пункти наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2025 року №10 не порушують безпосередньо права позивача, а тому суд першої інстанції обґрунтовано вказав про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування пунктів 1, 3, 4, 5, 6 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2025 року №10 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосується позивача.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року у справі № 160/28094/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 11.05.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров