ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року 
м. Київ
справа № 340/7985/25
адміністративне провадження № К/990/6643/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шевцової Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області 
про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року (прийняту суддею Момонт Г.М.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2026 року (ухвалену у складі колегії: судді-доповідача Шлай А.В., суддів Малиш Н.І. та Кругового О.О.),

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин та судових рішень у справі

1. У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо застосування з 01 листопада 2025 року при перерахунку пенсії ОСОБА_1 , здійсненого на виконання рішень Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року у справі №340/1285/25 та від 11 серпня 2025 року у справі №340/4817/25, абзацу третього пункту 2 та пункту 6 Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року №821 (далі - Порядок №821);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити нарахування та виплату пенсії з 01 листопада 2025 року відповідно до рішень Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року у справі №340/1285/25 та від 11 серпня 2025 року у справі №340/4817/25 у повному обсязі, без застосування абзацу третього пункту 2 («перераховані пенсії за рішенням суду - сума пенсії, визначена як різниця між розміром призначеної/перерахованої на виконання судового рішення суми виплати та визначеним органом Пенсійного фонду України розміром, з урахуванням положень нормативно-правових актів») та пункту 6 Порядку №821.

2. Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2026 року, відмовлено у відкритті провадження у справі.

3. Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. Позивач обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, на виконання рішення суду, проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення. Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у порядку визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області протиправними, на виконання рішень судів. Таким чином суди дійшли висновку, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

4. Не погодившись з рішеннями судів першої і апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернувся через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» з касаційною скаргою до Верховного Суду.

5. На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суди першої та апеляційної інстанцій порушили положення статей 5, 90, пункту 2 частини першої статті 170, статті 383 КАС України.

6. Позивач зазначає, що рішення у справах №340/1285/25, №340/4817/25 стосувалися перерахунку пенсії з урахуванням довідки про грошове забезпечення та скасування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» від 03 січня 2025 року №1 (далі - постанова КМУ №1). Водночас у цій справі предмет спору стосується протиправного, на його думку, застосування відповідачем Порядку №821.

7. Питання правомірності застосування Порядку №821 не розглядалося в межах правовідносин у попередніх справах, а отже, не перебуває під судовим контролем за виконанням тих рішень. Скаржник наголошує, що оскільки суд не робив висновків щодо застосування цього Порядку раніше, захист прав через заяву про невиконання рішення суду є неможливим.

8. Незважаючи на те, що фактично розмір пенсії збільшився до 43891,41 грн, через застосування Порядку №821 фактична виплата становить 29258,82 грн.

9. Скаржник також посилається на висновки щодо застосування критеріїв подібності, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №9901/432/18 та постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №340/869/19, від 30 січня 2020 року у справі №2а-161/11, від 30 квітня 2020 року у справі №813/4138/17, від 26 травня 2020 року у справі №805/1963/17-а, від 16 липня 2020 року у справі №182/3773/15-а, від 06 лютого 2023 року у справі №140/559/22, у яких зазначено, що позови вважаються тотожними лише за умови одночасного збігу трьох елементів - сторін, предмета та підстав позову. Зміна хоча б одного з цих елементів виключає можливість у суду ухвалювати рішення про відмову у відкритті провадження у справі.

10. Водночас скаржник стверджує, що звертаючись з цією позовною заявою підстава позову змінилася, оскільки з`явилися нові фактичні обставини, а саме, застосування Порядку №821, прийнятого вже після виникнення спірних правовідносин у попередніх справах.

11. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить Верховний Суд скасувати ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2026 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

12. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 лютого 2026 року, визначено склад колегії суддів Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав: суддя-доповідач Берназюк Я.О., судді Чиркін С.М. та Шарапа В.М.

13. Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2026 року у справі №340/7985/25.

14. Електронну копію ухвали Верховного Суду доставлено в електронний кабінет ОСОБА_1. через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» 04 березня 2026 року о 19:14, що підтверджується довідкою Верховного Суду про доставку електронного документа.

15. Електронну копію ухвали Верховного Суду доставлено в електронний кабінет Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» 04 березня 2026 року о 19:14, що підтверджується довідкою Верховного Суду про доставку електронного документа.

16. Матеріали адміністративної справи №340/7985/25 надійшли на адресу Верховного Суду 25 березня 2026 року.

17. У зв`язку з перебуванням судді Верховного Суду Шарапи В.М. у період з 24 квітня 2026 року по 08 травня 2026 року у відпустці, що виключає можливість його участі у розгляді справи, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2026 року визначено склад колегії суддів Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав для розгляду цієї справи: суддя-доповідач Берназюк Я.О., судді Чиркін С.М. та Шевцова Н.В.

18. Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2026 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 30 квітня 2026 року.

19. При розгляді цієї справи в касаційному порядку, учасниками справи клопотань заявлено не було.

Позиція інших учасників справи

20. Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з відзивом на касаційну скаргу не зверталося.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій 

21. Суди попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановили, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року у справі №340/4817/25 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести з 01 лютого 2023 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 02 липня 2025 року №30-224/30 з урахуванням усіх видів грошового забезпечення та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.

22. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року у справі №340/1285/25 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2025 року без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою КМУ №1 з урахуванням раніше проведених виплат.

23. На виконання вищевказаних рішень Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та нараховано суми доплат у розмірі 296687,15 грн та у розмірі 149908,33 грн. Однак, здійснюючи виплату ОСОБА_1 перерахованої за рішенням суду пенсії та доплати, відповідачем застосовано положення Порядку №821.

24. Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо застосування положень Порядку №821 при здійсненні виплати пенсії, позивач звернувся з цим позовом до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка висновків судів першої та апеляційної інстанцій і доводів учасників справи

25. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що ухвала Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2026 року підлягають скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, з огляду на таке.

26. Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

27. Згідно з частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

28. Отже, судовому захисту підлягає порушене право, свобода чи законний інтерес, щодо яких особа обґрунтовано стверджує про їх порушення рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

29. Відповідно до положень статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

30. Стаття 382 КАС України передбачає один із процесуальних механізмів судового контролю за виконанням судового рішення - за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати у встановлений строк звіт про виконання судового рішення.

31. Стаття 383 КАС України передбачає спеціальний механізм судового контролю, надаючи позивачу, на користь якого ухвалено рішення суду, право подати заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням. Цей механізм спрямований на забезпечення ефективного виконання судових рішень і є оперативним способом захисту прав, вже підтверджених судом.

32. Суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 170 КАС України, виходили з того, що спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом (рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року у справі №340/1285/25 та від 11 серпня 2025 року у справі №340/4817/25) та перейшли до стадії виконання судового рішення. На думку судів, обраний позивачем спосіб захисту шляхом подання нового позову про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, пов`язані з виконанням попереднього рішення, не відповідає належному способу захисту, який, на думку судів, у цьому випадку передбачений статтею 383 КАС України (судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області протиправними на виконання судових рішень).

33. Колегія суддів Верховного Суду не може погодитися з такими висновками судів першої і апеляційної інстанцій, оскільки вони ґрунтуються на помилковому ототожненні предмета цього спору з питаннями, що належать до сфери судового контролю за виконанням раніше ухвалених судових рішень.

34. Судовий контроль за виконанням судового рішення, передбачений положеннями статей 382, 383 КАС України, стосується забезпечення реалізації вже визначених судом прав та обов`язків у межах існуючого рішення. Натомість, підставою для нового позову є виникнення нових правовідносин, коли суб`єкт владних повноважень допускає бездіяльність, приймає нові рішення або вчиняє нові дії (навіть якщо вони фактично пов`язані з виконанням попередніх судових рішень), які стосуються інших періодів, ґрунтуються на нових фактичних обставинах чи нормативно-правових актах, та, на думку особи, знову порушують її права чи законні інтереси.

35. Водночас, існування спеціального порядку судового контролю за виконанням судових рішень, передбаченого статтями 382, 383 КАС України, не позбавляє особу права на звернення до адміністративного суду з новим позовом, якщо дії, рішення чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, хоч і вчинені у зв`язку з виконанням попереднього судового рішення, за своєю суттю виходять за межі простого механізму його виконання, стосуються нових правових підстав, нових обставин та створюють нові юридичні наслідки для особи, які, на її думку, порушують її права. Позовне провадження у таких випадках є належним та процесуально допустимим способом захисту і не суперечить логіці інституту судового контролю, який має вужчу спрямованість - забезпечення реалізації вже винесеного судового рішення в тій частині, в якій права та обов`язки сторін були чітко визначені.

36. Касаційний перегляд судових рішень в цій категорії спорів зводиться до з`ясування таких питань:

- чи була підстава відмовити у відкритті провадження за пунктом 2 частини першої статті 170 КАС (тотожність спору в розумінні: ті самі сторони, той самий предмет, ті самі підстави);

- чи правильно суди ототожнили заявлені вимоги зі способом судового контролю, передбаченого положеннями статей 382, 383 КАС України, відмовивши позивачу у самостійному позові;

- чи забезпечили суди ефективний доступ до правосуддя, що гарантований положеннями статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, коли визнали достатнім формальне виконання без можливості оскаржити невиплату заборгованості як самостійне порушення.

37. Тотожність спору передбачає ідентичність трьох елементів: сторін, предмета та підстав позову.

38. Так у справі №340/4817/25 предмет судового розгляду стосувався зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки про грошове забезпечення, виданої Державною службою України з надзвичайних ситуацій.

39. У справі №340/1285/25 предметом судового розгляду були дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо застосування понижуючих коефіцієнтів, передбачених постановою КМУ №1, під час здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

40. Натомість у справі №340/7985/25 предмет спору стосується перевірки правомірності застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області під час виплати пенсії ОСОБА_1 . Порядку №821, який регулює окремий порядок такої виплати.

41. Здійснивши порівняльний аналіз справи №340/7985/25 та справ №340/1285/25, №340/4817/25 колегія суддів дійшла висновку про відсутність тотожності у розумінні процесуального закону, оскільки вони мають різні предмети та підстави позову.

42. В такому випадку висновки судів першої та апеляційної інстанцій у справі №340/7985/25 про тотожність спорів є помилковими. Суди вдалися до надмірного узагальнення, трактуючи оскарження будь-яких обмежень при виплаті пенсії як питання порядку виконання попередніх рішень. Проте, застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області положень Порядку №821 під час здійснення виплати пенсії ОСОБА_1 є самостійною підставою для звернення з цим позовом, яка не була предметом дослідження у попередніх справах, а тому позивач має право на розгляд цієї вимоги по суті в межах нового позовного провадження.

43. Таким чином суди першої і апеляційної інстанцій, посилаючись на наявність раніше ухвалених судових рішень між тими самими сторонами, не проаналізували критерії тотожності та фактично підмінили їх міркуванням про існування пов`язаних судових рішень. Сам факт наявності попередніх рішень між тими самими сторонами не може виключати можливість виникнення нових вимог, що виникли після ухвалення таких рішень й стосуються іншого об`єкта порушення (виплата/невиплата пенсії, або виплата у меншому розмірі).

44. Суди також вважали, що позивач мав звертатися із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судових рішень у справах №340/1285/25, №340/4817/25, застосувавши правовий підхід, згідно з яким не можна змусити виконувати попереднє рішення шляхом ухвалення нового рішення.

45. Однак колегія суддів вважає такий підхід надто формалізованим та таким, що не відповідає природі заявлених вимог.

46. Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року у справі №340/4817/25 та рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року у справі №340/1285/25 не містили висновку про необхідність виплати пенсії ОСОБА_1 без застосування положень Порядку №821, оскільки цими рішеннями встановлено лише обов`язок здійснити перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки та без застосування понижуючих коефіцієнтів, передбачених постановою КМУ №1.

47. Варто зазначити, що вказівка судів на застосування механізмів судового контролю, передбачених положеннями статей 382, 383 КАС України, може вважатися обґрунтованою у ситуації, коли триває чи оскаржується сам процес виконання тієї дії, яку приписано у рішенні. У випадку ж після формального виконання судового рішення, тобто, в даному випадку, здійснення перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки та без застосування понижуючих коефіцієнтів, передбачених постановою КМУ №1, виникає окрема дія, яка полягає у виплаті вже нарахованої пенсії із застосуванням Порядку №821, що є іншим об`єктом спірних відносин, який має розглядатися в самостійному позові.

48. Ототожнення такого позову з повторним зобов`язанням виконати попереднє судове рішення спотворює зміст вимог позивача та позбавляє ефективного способу захисту порушеного права.

49. Суди попередніх інстанцій, посилаючись на те, що спірні правовідносини перейшли до стадії виконання судового рішення, не врахували повною мірою позицію позивача про те, що виконання одного судового рішення може породжувати нові рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які також можуть бути протиправними та підлягати окремому судовому оскарженню, якщо вони виходять за межі визначеного законодавством механізму виконання вже встановлених судом зобов`язань.

50. Верховний Суд наголошує, що правовий підхід згідно з яким не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового рішення, не підлягає формальному застосуванню до ситуації, коли новий позов спрямований не на повторне зобов`язання виконати попередні рішення як такі, а на захист іншого права, що виникло після його виконання у частині щодо перерахунку та виплати пенсії без застосування Порядку №821, тобто права на отримання пенсії у розмірі, який, на думку позивача, визначено відповідачем із застосуванням Порядку №821, правомірність якого є предметом спору у цій справі. Це якісно інші правовідносини, інший предмет із самостійною підставою позову.

51. Отже суди, відмовивши у відкритті провадження, фактично позбавили позивача можливості вирішити питання наявності підстав для фактичної виплати пенсії у повному розмірі.

52. Надмірний формалізм під час визначення судами предмета та підстав позову нівелює принцип обов`язковості судового рішення, а також призводить до порушення права на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Право особи на оскарження нових актів, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, що виникли у зв`язку з виконанням попереднього судового рішення, є невід`ємною складовою права на доступ до правосуддя. Ухилення суду від розгляду позовних вимог по суті, обґрунтовуючи це лише необхідністю застосування механізмів судового контролю, передбачених статтями 382, 383 КАС України, позбавляє позивача можливості повного відновлення порушеного права.

53. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй усталеній практиці зазначає, що право на суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система допускала, щоб остаточне й обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання судового рішення має розглядатися як складова «судового розгляду» для цілей статті 6 Конвенції (рішення у справах «Горнсбі проти Греції», заява №18357/91, пункт 40; «Бурдов проти Росії (№2)», заява №33509/04, пункт 65).

54. Практика ЄСПЛ виходить із того, що право доступу до суду має бути практичним та ефективним, а не теоретичним чи ілюзорним (рішення у справі «Белле проти Франції», заява №23805/94, пункти 36- 38). Надмірний формалізм у застосуванні процесуальних вимог (зокрема, щодо ототожнення нового позову з процедурою судового контролю за виконанням рішення) може покласти на особу непропорційний тягар і позбавити її можливості отримати розгляд заявленої вимоги по суті (рішення у справі «Шестопалова проти України», заява №55339/07, пункти 16, 23-24).

55. Отже, суди повинні уникати такого тлумачення процесуальних норм, яке фактично заперечує право особи на судову перевірку нових рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень лише через їхній формальний зв`язок із процесом виконання попереднього рішення.

56. З огляду на це, у разі, коли суб`єкт владних повноважень після вчинення дій на виконання судового рішення застосовує нову нормативну підставу (зокрема Порядок №821), правомірність якої не була предметом попереднього судового розгляду, суд має розрізняти питання технічного виконання рішення та виникнення самостійного нового предмета адміністративного спору.

57. Колегія суддів також вважає правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 22 серпня 2019 року у справі №522/10140/17, від 21 листопада 2019 року у справі №802/1933/18-а такою, що не підлягає застосуванню у межах даних правовідносин, оскільки у цих справах Суд виходив з того, що не можна новим позовом зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконати судове рішення, однак у справі, рішення у якій переглядаються в касаційному порядку, позивач звернувся не за повторним виконанням судових рішень у справах №340/1285/25, №340/4817/25, а з вимогою про виплату пенсії у повному розмірі, тобто без застосування Порядку №821, яка виникла у зв`язку з виконанням цих рішень суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

58. З огляду на викладене, Верховний Суд доходить висновку, що суди першої і апеляційної інстанцій дійшли передчасного висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 170 КАС України. Судам належало ретельніше дослідити зміст позовних вимог, розмежувати їх від питань, що стосуються виключно механізму судового контролю за виконанням попереднього рішення, та надати оцінку змісту позовних вимог у контексті вирішення питання про відкриття провадження у справі.

59. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України, підставою для скасування ухвал судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

60. Враховуючи, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми процесуального права (пункт 2 частини першої статті 170 КАС України), що призвело до ухвалення необґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі та, як наслідок, до нерозгляду справи по суті, ухвала Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2026 року підлягають скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 345, 353, 355, 356 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2026 року у справі №340/7985/25 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді С.М. Чиркін

Н.В. Шевцова