Справа № 455/326/26
Провадження № 3/455/222/2026

ПОСТАНОВА
Іменем України

04 травня 2026 року м.Старий Самбір

Суддя Старосамбірського районного суду Львівської області Івасенко С.М., 
за участі:
секретаря судового засідання - Бобельської Н.М.
захисника – адвоката Ванжули Я.В. (в режимі ВКЗ)
розглянувши матеріали справ, що надійшли з відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця, 
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП),

В С Т А Н О В И В :

14 лютого 2026 року о 23 годині 25 хвилин в м. Добромиль, по вул. Галицький, 9 Самбірського району водій ОСОБА_1 , керував автомобілем VOLVO XC70, ДНЗ НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту – 1,30 проміле. Такими діями порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху. 

Справа неодноразово призначалася до судового розгляду. Відкладення якого було зумовлено заявами ОСОБА_1 про надання часу та можливості залучити захисника та скористатись правом на правничу допомогу.
В судове засідання 04.05.2026 року ОСОБА_1 не з`явився. Судову повістку про виклик до суду отримав 22.04.2026 року шляхом СМС інформуванням.
В судове засідання в режимі ВКЗ з`явився його захисник, адвокат Ванжула Я.В. 

03.05.2026 року захисник ОСОБА_1 , адвокат Халупко С.В., подав пояснення по справі, просив закрити справи за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 

Звернув увагу на такі ключові моменти:
-поліцейські зупинили автомобіль підзахисного без законних на те підстав;
-поліцейські допустили порушення оформлення матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ;
-поліцейські не дотрималися процедури проведення огляду на стан сп`яніння;
-оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, його огляд на стан алкогольного сп`яніння мав проводитися відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП уповноваженими особами Військової служби правопорядку.

За практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним» (рішення у справах: «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany) від 21 лютого 1984 року, заява № 8544/79; «Шмауцер проти Австрії» (Schmautzer v.Austria) від 23 жовтня 1995 року, заява №15523/89; «Маліга проти Франції» (Malige v. France) від 23 вересня 1998 року, заява № 27812/95; «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine) від 6 вересня 2005 року, заява № 61406/00). Відповідно до сталої практики ЄСПЛ у разі проведення усного судового розгляду справи за будь-яким обвинуваченням, яке у розумінні Конвенції вважається «кримінальним», за участю сторони захисту присутність сторони обвинувачення є, «як правило, необхідною для усунення обґрунтованих сумнівів, які можуть виникнути щодо безсторонності суду» (рішення у справах: «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року, заява № 10644/08, пункт 65; «Карєлін проти росії» від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, пункт 76).Використання Судом словосполучення «як правило» свідчить про те, що необхідність участі сторони обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення, на яку поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ, не має абсолютного й безумовного характеру, а її відсутність не завжди свідчить про порушення судом вимоги безсторонності, яке б автоматично призводило до несправедливості судового провадження й нівелювало його результати.
В п. 42 постанови по справі № 208/712/19 30 серпня 2023 року Велика Палата зазначила, що суди під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, мають керуватися критеріями дотримання гарантій безсторонності суду, сформульованими ЄСПЛ у справі «Михайлова проти України» від 6 березня 2018 року (заява № 10644/08, пункт 65), визнаній Судом керівною щодо справи «Бантиш та інші проти України» (див. пункт 25 цієї постанови).
У справі «Михайлова проти України» від 6 березня 2018 року (заява № 10644/08, пункт 65), визнаній Судом керівною щодо справи «Бантиш та інші проти України», висновок щодо порушення вимоги неупередженості суду було зроблено в ситуації, яка характеризувалася таким поєднанням обставин: (1) в суді першої інстанції було проведено усне слухання; (2) жодна особа, яка представляє та обґрунтовує обвинувачення, будь то прокурор чи інша особа, не була присутня на слуханні; (3) заявниця була присутньою на слуханні та не визнала себе винною; (4) суд першої інстанції визнав заявницю винною та засудив її до п`яти днів тримання під вартою за неповагу до суду; (5) відповідно до чинного законодавства рішення не могло бути оскаржене. Про це ЄСПЛ наголосив і в рішенні від 15 червня 2023 року про неприйнятність заяви у справі «Олександр Володимирович Куліш проти України» (заява № 6023/23).
21 липня 2021 року Конституційний суд України у справі № 3-173/2018(1186/18, 77/19) зазначив, що проблема чинного законодавства про адміністративні правопорушення лежить в унормуванні в законодавстві про адміністративні правопорушення великої кількості правопорушень, які за своєю природою або характером і ступенем суворості стягнення належать до кримінальних правопорушень. Розв`язання зазначеного питання, на думку Конституційного Суду України, має бути здійснено Верховною Радою України системно та невідкладно. Станом на сьогодні проблема законодавцем не вирішена.

Згідно з законодавством України керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння залишається і донині адміністративним правопорушенням. Відтак процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не КПК України, а КУпАП. А тому розгляд цієї справи відбувся з дотриманням норм саме КУпАП з врахуванням гарантій, передбачених статтею 6 ЄКПЛ.
З дня складання протоколу серії ЕПР1№591575 пройшло 78 днів. ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про місце, дату та час розгляду його справи та мав достатній час і можливість для підготовки свого захисту особисто чи з використанням юридичної допомоги захисника. ОСОБА_1 скористався правом на захист. Його захисник письмово виклав аргументи, чому вважав, що не було підстав для притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та мав змогу безпосередньо в суді доводити свою позицію.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..
Зазначеними положеннями нормативних актів передбачено обов`язок проходження огляду на стан сп`яніння саме водіїв транспортних засобів, тобто тих осіб, які на час зупинення керували транспортними засобами, а також тих, щодо яких наявні докази такого керування безпосередньо перед пред`явленням працівниками поліції вимоги про проходження такого огляду. Незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №591575 від 14.02.2026 року, відповідно до якого 14 лютого 2026 року о 23 годині 25 хвилин в м. Добромиль, по вул. Галицький, 9 Самбірського району водій ОСОБА_1 , керував автомобілем VOLVO XC70, ДНЗ НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд водія проводився на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту – 1,30 проміле;
- у рапорті поліцейського СРПП ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області від 14.02.2026 року про те, що 14.02.2026 року під час чергування в складі групи реагування патрульної поліції, близько 23:25 в м. Добромиль, по вул. Галицький виявлено транспортний засіб, який здійснював виїзд із прилеглої території на головну дорогу заднім ходом з увімкненою світловою сигналізацією. Після зупинки цього автомобіля, було встановлено особу водія, виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою алкотестера Драгер. Водій ОСОБА_1 погодився, пройшов огляд, результат – 1,30 проміле. З результатом погодився. На громадянина ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Відеофіксація проводилась із моменту зупинки транспортного засобу до закінчення складання адміністративних матеріалів без залучення двох свідків; 
- у роздруківці результатів тестування на алкоголь до протоколу ЕПР 1 561575 згідно з якою при застосуванні приладу Драгер Алкотест 6820 у ОСОБА_1 виявлено показник алкоголю 1,30 %; В роздруківці зазначені номери приладу та принтеру, номер тесту, дату останього калібрування (25.11.2025 року), дату та час проведення огляду, температуру приладу, підпис ОСОБА_1 та інспектора, який проводив огляд;
- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому викладено результат огляду ОСОБА_1 - позитивний 1,30% та його підпис про згоду з результатом.
- на відеозаписах із відеореєстратора службового автомобіля поліцейських, на яких зафіксовано, що в поле зору реєстратора потрапляє автомобіль світлого кольору і поліцейські його зупиняє шляхом включення проблискового маячка, із водійського місця автомобіля виходить чоловік, який в подальшому був ідентифікований як ОСОБА_1 
- на відеозаписах із нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано спілкування поліцейських з громадянином ОСОБА_1 . Поліцейський каже, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння та пропонує пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Водій погоджується. Поліцейський повідомив, що ведеться відеофіксація. ОСОБА_1 продуває в трубку алкотестера, результат – 1,30 проміле. Поліцейський питає чи згідний з результатом тесту та чи бажає водій проїхати в медичний заклад, на що ОСОБА_1 відповідає, що згідний з результатом тесту, в медичний заклад відмовляється їхати, бо йому потрібно на службу. Повідомив, що в друга було день народження і він випив пиво. Поліцейський роз`яснив йому його права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Поліцейські відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. 
Обставини, викладені у протоколі, підтверджуються даними відеозаписів, із яких вбачається, що працівники поліції здійснили зупинку транспортного засобу, встановили факт здійснення керування ним ОСОБА_1 , виявили у водія ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного приладу «Drager» у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 погодився, результат – 1,30 % проміле. Відтворенням відеозаписів встановлено факт згоди ОСОБА_1 із отриманим результатом огляду та відмови їхати в медичний заклад. 
Інформації, що ОСОБА_1 чи його захисники оскаржували дії працівників поліції не має. ОСОБА_1 був належним чином поінформований про характер і причину висунутого «обвинувачення» проти нього, як це було викладено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№591575 від 14.02.2026 року та мав достатній час і можливості для підготовки свого захисту проти обвинувачення, сформульованих у протоколі.
Диспозицією ч.1ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП та не залежить від законності зупинки чи перевірки документів водія працівниками поліції. Отже, обставини законності зупинки автомобіля ОСОБА_1 працівниками поліції жодним чином не вплинули на доведеність факту наявності в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Погоджуюся із захистом ОСОБА_1 , що робота та фіксування її результату поліцейськими не були бездоганними та ідеальними. Однак виявлені недоліки не дають підстави ігнорувати результат тестування на стан сп`яніння, який підтверджує, що під час керування транспортним засобом, вміст алкоголю у ОСОБА_1 перевищував допустиму норму. Наголошую, що за наявнівності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони прямо та істотно порушують права і свободи людини та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.
Відхиляю аргументи захисника щодо недійсності огляду на стан алкогольного сп`яніння з тих підстав, що не було оформлення направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння оскільки ОСОБА_1 погодився з результатом огляду на місці зупинки. Відповідно до ч.3 ст. 266 КУпАП направлення в заклад охорони здоров`я здійснюється коли особа не згідна пройти огляд на місці зупинки або не погоджується з результатами огляду.
Відповідно до п.2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ Украни та МВС України від 09.11.2015 № 1452/735 ( надалі Інструкція) огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ці ознаки є доволі суб`єктивними. Поліцейські був на близькій відстані від ОСОБА_1 , розмовляв з ним, безпосередньо спостерігав за рухами, мовою та поведінкою особи та в межах своїх повноважень прийняли рішення про перевірку водія на стан сп`яніння.
Поліцейський на виконання п.5 розділу І Інструкції пояснив ОСОБА_1 що треба мундштук обняти губами та дути до клацання. Невдалі перші дві спроби продування алкеотестера якраз і пов`язані з недотриманням роз`яснень поліцейського про правила продування. Ані в Інструкція, ані в КУпАП не вимагає від працівника поліції проведення контрольного продуву, заміни мундштука для однієї і тієї ж особи, яка зробила невдалу спробу продуву газоаналізатора, чи здійснювати вибір мундштука. На відео файлах зафіксовано, що ОСОБА_1 жодних зауважень щодо несправності приладу не висловлював. Результат на табло технічного приладу «Drager» поліцейський показав ОСОБА_1 , він бачив цей результат і не висловив зауважень, коли поліцейський назвав показник. Поліцейський показав табло приладу на нагрудну камеру напарника, однак, дійсно, результату не було видно через засліплення камери.
Встановила, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та прямував до місця несення військової служби за кермом приватного транспортного засобу. Тобто, в правовій площині був таким, що виконував обов`язки військової служби ( п. 2 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»).
Згідно п.2.3 «б» Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.
Оскільки у стані сп`яніння увага та швидкість реакції знижуються, а відтак водій не здатен належним чином виконувати вимогу п.2.3 «б» Правил дорожнього руху, правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є таким, що стосується правил забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ч.1 ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт.
Отже, військовослужбовець під час виконання обов`язків військової служби несе адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння на загальних підставах. Як водій транспортного засобу військовослужбовець повинен дотримуватися заборони, встановленої в п. 2.9 а ПДР.
Водночас керування військовослужбовцем транспортним засобом в стані сп`яніння (або з ознаками сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан сп`яніння) під час виконання обов`язків військової служби, утворює ідеальну сукупність адміністративних правопорушень, передбачених статтями 130 та 172-20 КУпАП.
Тобто, ОСОБА_1 під час виконання ним обов`язків військової служби знаходився в нетверезому стані, що утворює правопорушення, передбачене ст.172-20 КУпАП, під час чого керував в такому стані транспортним засобом, що утворює інше правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, не відноситься до військових адміністративних правопорушень, і воно вчинене ОСОБА_1 як учасником дорожнього рух, який порушив суспільні відносини в сфері безпеки дорожнього руху.
Враховуючи наведене, у поліцейських були законні підстави вимагати у водія ОСОБА_1 , який мав ознаки сп`яніння, проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в порядку, передбаченому ст.266 КУпАП. Водночас положення статті 266-1 КУпАП у даному випадку не підлягають застосуванню, оскільки ОСОБА_1 не притягався до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-20 КУпАП. Аналіз положень ст.266-1 КУпАП свідчить, що вона не регулює порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, не стосується спеціального суб`єкту - водія транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, визнаю їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
Протокол про адміністративне правопорушення складений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, його форма та зміст відповідає вимогам діючого законодавства. Його складено та підписано уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення. Крім цього, дані зазначеного протоколу узгоджуються із зафіксованими результатами тестування на алкоголь. Є належними та допустимими, тому суддя ставить їх в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З відеозаписів нагрудних камер працівників патрульної поліції встановлено, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Drager Alcotest 6820». Факт проходження огляду на стан сп`яніння фіксувався технічними засобами відеозапису нагрудними камерами працівників поліції, де зафіксовано надання згоди на проведення огляду за допомогою спеціального технічного приладу, порядок проведення огляду та ознайомлення з його результатом. Відтворенням відеозапису не встановлено наявність незгоди ОСОБА_1 із результатом отриманих даних, а тому висную про дотримання порядку проходження огляду на стан сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП. 
Отримання зазначеного результату здійснено належною особою у передбаченому порядку, чим забезпечено його надійність і достовірність, що вказує на відсутність будь-яких сумнівів у походженні доказів щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Аналізуючи докази, що безпосередньо дослідженні та здобуті в ході розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, оцінюючи їх в сукупності, приходжу до переконання в доведенні винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
У справі щодо заявника суддя не вчиняла жодних процесуальних дій, ініціювання чи здійснення яких у змагальній судовій процедурі належало б до повноважень сторони обвинувачення. В основу винесеної постанови поклала лише письмові та відео матеріали, надані уповноваженим правоохоронним органом (протокол про адміністративне правопорушення, відео із службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських) та письмові і усні пояснення захисника. 

Звертаю увагу, що такі висновки сформовані виключно в межах фабули, зазначеної в протоколі ЕПР1 №591575 від 14.02.2026 року, без зміни сукупності доказів на шкоду ОСОБА_1 , без введення нових обвинувальних доказів за власною ініціативою та без вилучення певних доказів, поданих уповноваженою особою ВП №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, без вжиття заходів, які можна було б витлумачити як прийняття на себе ролі сторони обвинувачення. 

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до статті 34 КУпАП, не встановила.
Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до статті 35 КУпАП, не встановила.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом, в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП, що за своїм видом та мірою відповідає, визначеній у ст.23 КУпАП, меті накладення адміністративного стягнення, і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 

Відповідно до 12 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Виключень не має. А тому вважаю, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі Закону як військовослужбовець під час виконання службових обов`язків.
Керуючись ч.1 ст. 130,283,284 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Львівській області /Львівська область/ 21081300, ЄДРПОУ отримувача: 38008294, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA268999980313040149000013001, код класифікації доходів бюджету: 21081300. 

Роз`яснити, що відповідно до вимог частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
Згідно статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя С.М. Івасенко