П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/19080/25	

Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.,
повний текст судового рішення
складено 20.02.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
У червні 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України у м. Києві щодо не розгляду заяви про призначення пенсії за вислугою років від 23.04.2024 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 30.04.2025 №213050042735 (8968/03-16);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розглянути заяву від 23.04.2024 про призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та призначити пенсію за вислугою років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що згідно з наказом Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 27.09.2021 №87-о позивачу була обчислена вислуга років на день звільнення, яка у календарному обчисленні склала 21 рік 09 місяців 13 днів, у пільговому - 23 років 01 місяць 15 днів. Також, позивач вказував, що 22.04.2024 він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років, проте отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30.04.2025 №213050042735, яким йому було відмовлено у призначенні пенсії через ненадання документів, які підтверджують факт роботи на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років. Вважаючи вищевказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся за захистом власних прав та інтересів до суду. Позивач посилався на те, що з рішення №213050042735 від 30.04.2025 року вбачається, що заява позивача протиправно не була розглянута відповідачем відповідно до Закону №2262-XII.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2026 у задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
Зокрема, апелянт зазначає, що відсутність належно оформленого пакету документів з боку роботодавця не може бути підставою для відмови ПФУ у призначенні пенсії, якщо фактичні умови (вислуга, вік) виконані.
Відповідачі своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
З матеріалів справи вбачається та суд першої інстанції встановив, що з наказу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 27.09.2021 №87-о вбачається, що позивачу на день звільнення з податкової міліції обчислена вислуга років, яка у календарному обчисленні склала 21 рік 09 місяців 13 днів (у пільговому - 23 років 01 місяць 15 днів), з них безперервна служба у податковій міліції в календарному обчисленні - 20 років 10 місяців 19 днів.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач у наступні періоди:
- 01.06.1999 по 25.04.2000 проходив строкову військову службу у ЗСУ (запис №1 та п.8 військового квитку серії НОМЕР_2 );
- 08.11.2000 прийнятий на службу в податкову міліцію та 27.09.2021 звільнений зі служби в податковій міліції (записи №2-3).
У період служби в податковій міліції позивач брав участь в Антитерористичній операції з 26.06.2019 по 26.02.2020, на підтвердження чого надана довідка від 23.03.2020 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, видану Головним управлінням ДФС у Донецькій області
Посилаючись на те, що він проходив службу у органах податкової поліції, позивач вважає, що на нього розповсюджується дія Закону №2262-XII.
22.04.2025 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років.
За принципом екстериторіальності заява позивача від 22.04.2025 була розподілена на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві, яке 30.04.2025 прийняло рішення №213050042735, про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування рішення зазначено, що згідно з наданої заяви від 22.04.2025 неможливо визначити право на пенсію за вислугою років, так як документи, що підтверджують факт роботи на посадах, передбачених статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що дають право на пенсію за вислугу років, не надано. Згідно наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний номер, трудова книжка, військовий квиток, диплом) загальний страховий стаж складає 20 років 5 місяців 16 днів. Враховуючи вищевикладене, заявнику відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю стажу роботи на посаді, що дає право на пенсію за вислугу років, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням пенсійного органу та вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що подання заяви про призначення пенсії за вислугу років безпосередньо до територіального управління Пенсійного фонду України передбачено лише при процедурі призначення пенсій відповідно до Закону №1058-IV (за віком; по інвалідності; у зв`язку з втратою годувальника), тоді як призначенню пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII передує звернення до уповноваженого органу, який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій, за останнім місцем служби.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, врегульовані Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII (далі Закон №2262-XII).
За ст.1 Закону №2262-XII особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
За п. «б» ст.1-2 Закону №2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань.
Відповідно до ст.2 Закону №2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Згідно п. «а» ст.12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Згідно ст.17 Закону №2262-XII особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «з» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються, зокрема, але не виключно:
військова служба;
служба в органах внутрішніх справ, поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;
До вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового складу, молодшого, середнього, старшого та вищого начальницького складу Державного бюро розслідувань, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми здобуття освіти) у закладах освіти (крім навчання у закладах спеціалізованої освіти військового (військово-спортивного) профілю, військових навчальних закладах та навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України і державної пожежної охорони), після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Службі судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
При призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
За ст.17-2 Закону №2262-XII обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.
Перелік документів, що підтверджують окремі періоди військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України та Національному антикорупційному бюро України, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах визначається Кабінетом Міністрів України.
При цьому, постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1 було затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок №3-1).
За п.2 розділу І Порядку №3-1 заява про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності подається військовослужбовцем, звільненим зі служби, та особою, яка має право на пенсію згідно із Законом або відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку (заява про призначення/перерахунок пенсії), до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, Міністерства юстиції України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Служби судової охорони, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Національної поліції України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Управління державної охорони України (далі - уповноважений орган (структурний підрозділ)), за останнім місцем служби.
Уповноваженим органом (структурним підрозділом) заява про призначення пенсії з необхідними документами до органу, що призначає пенсію, може надсилатись поштою.
Пунктом 2 розділу ІІ Порядку №3-1 закріплено перелік документів, що подається із заявою про призначення пенсії за вислугу років, зокрема подання про призначення пенсії, підготовлене уповноваженим органом (структурним підрозділом); витяги з наказів про звільнення та (або) виключення зі списків особового складу або їх копії; розрахунок вислуги років для призначення пенсії / виписка з розрахунку вислуги років для призначення пенсії або їх копії; грошовий атестат та довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію); документи про страховий стаж особи, які передбачені підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, та інші документи.
Аналізуючи вищевказані приписи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII заявнику необхідно звернутися до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій, за останнім місцем служби. 
При цьому, пенсійний орган приймає рішення про призначення пенсії за вислугу років виключно за наявності обов`язкового переліку документів, серед яких є подання про призначення пенсії, підготовлене уповноваженим органом (структурним підрозділом).
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач не звертався до пенсійного органу через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Також матеріали справи не містять доказів того, що уповноважений орган (структурний підрозділ) за останнім місцем служби позивача, який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій за Законом №2262-ХІІ, готував та направляв подання для призначення позивачу пенсії за вислугу років до органів пенсійного фонду України.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що подання заяви про призначення пенсії за вислугу років безпосередньо до територіального управління Пенсійного фонду України передбачено лише при процедурі призначення пенсій відповідно до Закону №1058-IV (за віком; по інвалідності; у зв`язку з втратою годувальника), тоді як призначенню пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII передує звернення до уповноваженого органу, який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій, за останнім місцем служби. 
Отже у даному випадку відсутній факт бездіяльності Головного управління пенсійного фонду України у м. Києві щодо не розгляду заяви про призначення пенсії за вислугою років від 23.04.2024 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а відтак і відсутні підстави для зобов`язання повторно розглянути заяву апелянта про призначення пенсії за вислугу років.
За таких умов у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 30.04.2025 року №213050042735.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги позивача апеляційний суд не вбачає.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.В. Джабурія