Справа № 761/4308/24
н.п 1-кп/766/3029/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області 
в складі головуючого судді – ОСОБА_1 ,
при секретарі – ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 (на відеоконференції), 
захисника: ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні за процедурою спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 16.08.2023 року за № 22023000000000831 , за обвинуваченням:
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новосеменівка Іванівського району Херсонської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України-
в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
Громадянин України ОСОБА_5 , не погоджуючись з політикою чинної влади в Україні та підтримуючи входження тимчасово окупованих територій України до складу РФ, у невстановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше 16.06.2022, з метою увійти в коло довіри представників окупаційної адміністрації для подальшого незаконного працевлаштування в лавах так званих правоохоронних органів РФ, перебуваючи у м. Херсон (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено) прийняв рішення сприяти окупаційній адміністрації та виконувати їх злочинні накази.
З цією метою, ОСОБА_5 16.06.2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) будучи обізнаним про факт ведення РФ агресивної війни проти України, невизнання вказаною державою поширення державного суверенітету України на тимчасово окупованій території України, у тому числі Херсонської області, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, які за результатом їх реалізації завдадуть шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності України, перебуваючи у м. Херсон (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено) погодився на пропозицію невстановлених осіб, які входили до складу так званої «Херсонської військово-цивільної адміністрації РФ», зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі так званому ««ГИБДД главного управления министерства внутрених дел херсонской области».
В подальшому, 16.06.2022 ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Херсонської області, зокрема, на території Херсонської міської територіальної громади, добровільно зайняв посаду «инспектор роты дорожно-патрульной службы отдела государственной инспекции безопасности дорожного движения» в незаконному правоохоронному органі «главное управление министерства внутрених дел херсонской области».
За таких обставин, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, 16.06.2022 добровільно займав посаду «инспектор роты дорожно-патрульной службы отдела государственной инспекции безопасности дорожного движения» у незаконному правоохоронному органі «главное управление министерства внутрених дел херсонской области», створеному окупаційною адміністрацією РФ на тимчасово окупованій території Херсонської області, та перебуваючи на вказаній посаді, виконував рішення окупаційної адміністрації, спрямовані на встановлення та утвердження тимчасової окупації державою - агресором частини території України, а саме в Херсонській області.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 7 ст. 111-1 КК України - як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Застосовані судом правові процедури. Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).
Вказане кримінальне провадження здійснювалось за відсутності ОСОБА_5 у зв`язку з її від органу досудового розслідування та суду.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.01.2024 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 22023000000000831 від 16.08.2023 року.
Під час досудового розслідування повістки про виклик ОСОБА_5 та повідомлення про підозру публікувалися в засобах масової інформації у газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Згідно із ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.11.2025 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.7 ст. 111-1 КК України, проведено відповідно до ч.3 ст.323 КПК України, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia).
Повідомлення, виклики та процесуальні документи відносно ОСОБА_5  здійснювались усіма можливими способами, зокрема шляхом оприлюднення їх у газеті "Урядовий кур`єр", офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та Херсонського міського суду Херсонської області, а процесуальні документи вручались захиснику, що відповідає встановленим вимогам кримінального процесуального законодавства.
Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 належним чином повідомленим про проведення відносно нього досудового розслідування та здійснення судового розгляду, від користування своїм правом предстати перед судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його намір ухилитися від кримінальної відповідальності.

Позиція сторін кримінального провадження.

Прокурор в ході судових дебатів висловив позицію, щодо повної доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину. Просив визнати обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання за ч.7 ст. 111-1 КК України у виді у вигляді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правозахисних і правоохоронних органах строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 : адвокат ОСОБА_4 вважав недоведеною винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині, оскільки на його думку, стороною обвинувачення не було доведено, без розумного сумніву, вину обвинуваченого у пред`явленому йому обвинуваченню. Так, не встановлено коли та за яких обставин обвинувачений погодився на пропозицію про прийняття посади, про що зазначено в обвинувальному акті. Більшість наданих стороною обвинувачення документів є копіями, а тому є недопустимими. Вважає, що сукупність наданих та досліджених в судовому засіданні доказів не підтверджують вину обвинуваченого у вчиненому діянні. Просив винести виправдувальний вирок. 

Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, а саме:

- Копією протоколу огляду мережі Інтернет від 20.06.2022, згідно з яким оглянуто інтернет-сторінку із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». При огляді інтернет-сторінки виявлено запис опублікований 27.05.2022 о 10:54 год.: «В Херсонской области начали создавать полицию по российскому образцу»;
- Копією протоколу огляду мережі Інтернет від 20.06.2022, згідно з яким оглянуто інтернет-сторінку із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». При огляді інтернет-сторінки виявлено запис опублікований 14.06.2022 о 12:38 год.: «У мережу злили список поліцейських-зрадників Херсону»;
- Копією протоколу огляду мережі Інтернет від 20.06.2022, згідно з яким оглянуто інтернет сторінку « ІНФОРМАЦІЯ_4 », на якій відображено статтю із назвою «Поліцію» в окупованій Херсонській області очолив колишній керівник Черкаського УМВС»;
- Копією протоколу огляду мережі Інтернет від 20.06.2022, згідно з яким оглянуто інтернет-сторінку « ІНФОРМАЦІЯ_5 », на якій відображено статтю із назвою «Погодився працювати у незаконно створеній окупантами «народній міліції» - на Херсонщині екс поліцейському повідомлено про підозру»;
- Копією протоколу огляду мережі Інтернет від 20.06.2022, згідно з яким оглянуто інтернет сторінку «ria.ru», на якій відображено статтю із назвою «Власти Херсонской области сообщили о создании управлений МВД»;
- Копією ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2022 про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживала ОСОБА_6 , яка займала посаду в незаконному правоохоронному органі створеному окупаційною владою рф на т.о.т. Херсонської області, а саме «ГУМВД по Херсонской области», з метою вилучення флеш-носія, мобільного телефону, ноутбуку, що належні останній;
- Копією протоколу обшуку від 25.11.2025 за адресою: АДРЕСА_2 , у присутності ОСОБА_6 , у ході якого виявлено та вилучено: 
-флеш носій об`ємом «8GB» жовтого кольору марки «Kingston», на якому містяться відомості щодо діяльності за напрямком кадрового забезпечення незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою рф на т.о.т. Херсонської області, а саме «ГУМВД по Херсонской области» - накази по особовому складу (призначення, звільнення, список особового складу з паспортним даними, номерами телефонів, посад, ІПН, штатний розпис, біографічні довідки);
-мобільний телефон марки Iphone 11, на якому містяться відомості щодо контактів та фотографій співробітників незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою рф на т.о.т. Херсонської області, а саме «ГУМВД по Херсонской области»;
-ноутбук чорного кольору «Samsung» «R528», на якому містяться списки співробітників незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою рф на т.о.т. Херсонської області, а саме «ГУМВД по Херсонской области»;
-Копією протоколу огляду від 26.11.2022, в ході якого було оглянуто:
-флеш носій об`ємом «8GB» жовтого кольору марки «Kingston», на якому містяться відомості щодо діяльності за напрямком кадрового забезпечення незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою рф на т.о.т. Херсонської області, а саме «ГУМВД по Херсонской области» - накази по особовому складу (призначення, звільнення, список особового складу з паспортним даними, номерами телефонів, посад, ІПН, штатний розпис, біографічні довідки);
-мобільний телефон марки Iphone 11, на якому містяться відомості щодо контактів та фотографій співробітників незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою рф на т.о.т. Херсонської області, а саме «ГУМВД по Херсонской области»;
-ноутбук чорного кольору «Samsung» «R528», на якому містяться списки співробітників незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою рф на т.о.т. Херсонської області, а саме «ГУМВД по Херсонской области»;
- Копією протоколу огляду речей та документів від 03.04.2023 щодо огляду флеш-накопичувача жовтого кольору, об`ємом «8Gb», марки «Kingston», який було вилучено в ході проведення обшуку 25.11.2022 за адресою: АДРЕСА_2 .;
- Копією протоколу огляду від 24.01.2023 мережі Інтернет, згідно з яким оглянуто інтернет-сторінки, які містять публікації «Что происходит в Херсонской области – отчет ГИБДД», «В Херсонской области заработало третье подразделение ГИБДД», «В Херсонской области заработало выезное подразделение ГИБДД»;
- Копією протоколу огляду від 16.02.2023, в ході якого здійснено огляд соціальних сторінок осіб, які прийняли пропозицію окупаційних військ рф та добровільно зайняли посади в незаконному правоохоронному органі, в тому числі ОСОБА_5 ;
- Копією протоколу огляду від 17.11.2022, яким оглянуто адміністративну будівлю Херсонського районного управління поліції за адресою: м. Херсон, вул. Маяковського, 10, де виявлено документи, що підтверджують здійснення протиправної діяльності ОСОБА_5 ;
- Висновком експерта від 04.05.2023, відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_5 у колонці «Подпись» в «Ведомости ознакомления личного состава отдельной роты ДПС отдела ГИБДД г. Херсона УГИБДД ГУ МВД Херсонской области…» - ймовірно виконаний ОСОБА_5 ;
- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 10.02.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 за загальними ознаками зовнішності та рисами обличчя впізнав під фото № 3 особу, який зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі так званого «управлении ГИБДД ГУ МВД Херсонской области»;
- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 10.02.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 впізнав під фото № 3 особу, яку він знає як колишнього працівника УПП в Херсонській області, який перейшов на бік ворога та зайняв посаду в так званому «ГИБДД ГУ МВД в Херсонской области»;
- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 09.02.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 впізнав під фото № 3 особу, яку він знає як колишнього працівника УПП в Херсонській області, який перейшов на бік ворога та зайняв посаду в так званому «ГИБДД ГУ МВД в Херсонской области»;
- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 10.02.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнав під фото № 3 особу, яку він знає як колишнього працівника УПП в Херсонській області, який перейшов на бік ворога та зайняв посаду в так званому «ГИБДД ГУ МВД в Херсонской области».;
- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 09.02.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнав під фото № 3 особу, яку він знає як колишнього працівника УПП в Херсонській області, який перейшов на бік ворога та зайняв посаду в так званому «ГИБДД ГУ МВД в Херсонской области»;
- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 17.07.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 за сукупністю ознак зовнішності та рисами обличчя впізнав під фото № 1 особу, який зайняв посаду та працює в незаконно створеному правоохоронному органі «ГИБДД поліції в м.Херсон, якого він особисто бачив у чорній формі з розпізнавальними знаками російської федерації»;
- показаннями свідка ОСОБА_7 наданими в судовому засіданні, в ході яких свідок показав, що в липні-серпні 2022 року, під час окупації Херсона, проходив стаціонарне лікування в поліклініці МВС (вул. Українська). Там він познайомився з ОСОБА_5 , який лікувався після осколкових поранень, отриманих внаслідок української операції. За словами свідка, до ОСОБА_13 навідувалися одягнені у форму колеги з ГІБДД. Сам ОСОБА_13 розповідав, що працює інспектором ГІБДД РФ, патрулює місто, перевіряє громадян і транспортні засоби, задоволений своєю роботою та пропонував свідку працевлаштуватися до окупаційних органів. ОСОБА_7 також підтвердив, що особисто бачив, як ОСОБА_5 збирав пакет документів для подальшої реабілітації у відомчому російському госпіталі;
- показаннями свідка ОСОБА_9 , наданими в судовому засіданні, в ході яких свідок повідомила, що після початку повномасштабного вторгнення ОСОБА_5 перебував на тимчасово окупованій території м. Херсона. Зі слів знайомих та колег їй стало відомо, що він добровільно працевлаштувався до окупаційних «правоохоронних органів» на посаду інспектора ГБД, де виконував аналогічні функції. Додатково свідок зазначила: її знайомий, військовослужбовець ЗСУ, який дозволив ОСОБА_13 проживати у своїй квартирі в період окупації, після повернення виявив там його особисті речі, включно з форменим одягом та документами, що підтверджували співпрацю з окупаційною владою.
Також судом досліджено наступні процесуальні документи:
- постанова прокурора від 16.08.2023 року про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження, якою з матеріалів кримінального провадження № 2023000000000373 було виділені матеріали кримінального провадження щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України разом з копіями та оригіналами документів згідно додатку.
ІV.Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Окрім цього, відповідно дост. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовуютьЄвропейську конвенцію з прав людинита основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom)). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленомуКПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Проаналізувавши досліджені докази у справі в сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими встановлені судом обставини та винність ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення. Суд сприймає як належні та достатні докази показання свідків, допитаних в судовому засіданні, оскільки їх покази були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, а саме щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка їх вчинила, були логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Судом також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого. Крім того, свідки були у встановленомуКПК Українипорядку приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду (стороною обвинувачення), є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого винним у пред`явленому обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.
Таким чином, дослідивши в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині, кваліфікація його дій, доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі.
Оцінюючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що всі досліджені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Показання допитаних судом свідків підтверджують добровільність дій ОСОБА_5 та не доведеність існування будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про те, що до останнього застосовувалися заходи фізичного та/або психічного примусу, внаслідок застосування якого ОСОБА_5 вимушено зайняв посаду у незаконно створеному окупаційною владою на тимчасово окупованій території правоохоронному органі.
Аналізуючи, чи наявна у діях обвинуваченого ОСОБА_5 ознаки добровільності, суд враховує постанову Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №638/5446/22, провадження №51-4092км23, відповідно до якої зазначено, що в кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК України.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду (стороною обвинувачення), є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого винним у пред`явленому їй обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011.
У складі цього правопорушення важливим для кваліфікації є місце його вчинення – тимчасово окупована територія України.
Доводи захисника щодо недопустимості частини доказів, оскільки вони є копіями, а не оригіналами, суд відхиляє виходячи з наступного:
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ч. 1 ст. 85 КПК).
Відповідно до ч.1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом (ч. 1 ст. 86 КПК).
В свою чергу, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ч. 1 ст. 87 КПК).
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: (1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; (2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; (3) порушення права особи на захист; (4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; (5) порушення права на перехресний допит (ч. 2 ст. 87 КПК).
Натомість ч. 3, 5 ст. 99 КПК встановлюють, що сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу. Для підтвердження змісту документа можуть бути визнані допустимими й інші відомості, якщо: 1) оригінал документа втрачений або знищений, окрім випадків, якщо він втрачений або знищений з вини потерпілого або сторони, яка його надає; 2) оригінал документа не може бути отриманий за допомогою доступних правових процедур; 3) оригінал документа знаходиться у володінні однієї зі сторін кримінального провадження, а вона не надає його на запит іншої сторони.
При вирішенні питання допустимості як доказу певного документу, який наданий суду в копії, урахуванню підлягають не лише формальні аспекти щодо виготовлення та/або належного завірення такої копії, але й наявність чи відсутність в учасників провадження обґрунтованих сумнівів у відповідності даних, які містяться у копії документу, його оригіналу (постанова Верховного Суду від 26.04.2023 у справі №466/5810/20).
В даному кримінальному провадженні деякі процесуальні документи були долучені, досліджені та покладені в основу вироку в копіях, як такі що були долучені внаслідок виділення з іншого кримінального провадження, й згідно з положеннями ст. ст. 84, 86, 87 КПК такі документи не можуть визнаватись недопустимим доказом з підстав того, що вони надані у вигляді копії, а не оригіналу. Адже використання копій документів саме по собі не порушує прав та свобод людини, що є обов`язковою умовою для визнання доказів недопустимими згідно зі ст. 87 КПК.
Аналогічна позиції висвітлена в постанові Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №214/3642/16-к, відповідно до якої копії документів, які виділені з іншого кримінального провадження можуть бути належними та допустимими доказами, які вилучені та виготовлені у процесуальний спосіб, а відтак є оригіналами документів у цьому кримінальному провадженні.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині, кваліфікація його дій, доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі, оскільки обґрунтована стороною обвинувачення належним і достатнім обсягом доказів.

Призначення покарання.

При призначенні певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкціях ч.7 ст. 111-1 КК України Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України віднесено до особливо тяжких, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого та спричинені наслідки.
Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він є раніше не судимою особою; відомості про наявність утриманців відсутні; дані про її перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра відсутні, перебуває у розшуку за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст.67 КК України, суд визнає: вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
При призначенні покарання, суд враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України, згідно якої - юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.
Тож, враховуючи наведене, зважаючи на те, що ОСОБА_5 переховується від суду, з урахуванням тяжкості і обставин вчиненого кримінального правопорушення, їх невідворотних наслідків, відсутності обставин, що пом`якшують, та наявності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого: вчинення злочину з використанням воєнного стану, з урахуванням особи обвинуваченого, який є раніше не судимою особою, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченого покарання в межах санкцій ч.7 ст. 111-1 КК України лише в умовах ізоляції його від суспільства, з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правозахисних і правоохоронних органах строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд, одночасно із ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.01.2024 року на майно, належне на праві приватної власності ОСОБА_5 з метою забепечення конфіскації, а саме: на земельну ділянку розмір частки 1/1, кадастровий номер 6522984000:03:0002:0035, площею 2 г, з цільовим призначенням: «для ведення особистого селянського господарства», за адресою: Херсонська обл. Іванківський район с/рада Новосеменівка та відповідно до реєстраційної картки ТЗ зареєстровано у власності Транспортний засіб BMW синього кольору VIN: НОМЕР_1 , днз НОМЕР_2 ” підлягає залишенню без змін до виконання вироку суду в частині конфіскації майна.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у повному обсязі.
Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, –
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правозахисних і правоохоронних органах строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, застосований ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.01.2024 року щодо засудженого  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  - залишити без змін, до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з дня її фактичного затримання.
Строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади та займатись діяльністю рахувати з моменту відбуття  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  основного покарання.
Арешт на майно, накладений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.01.2024 про накладення арешту на майно ОСОБА_5 , а саме на на земельну ділянку розмір частки 1/1, кадастровий номер 6522984000:03:0002:0035, площею 2 г, з цільовим призначенням: «для ведення особистого селянського господарства», за адресою: Херсонська обл. Іванківський район с/рада Новосеменівка та відповідно до реєстраційної картки ТЗ зареєстровано у власності Транспортний засіб BMW синього кольору VIN: НОМЕР_1 , днз НОМЕР_2 . залишити в силі до виконання вироку в частині конфіскації майна, як покарання.
Стягнути з   ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 2390 грн.
Речові докази: вилучені письмові докази зберігати в матеріалах срави. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст.138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції, з дотриманням правил, передбачених ст.399 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити/надіслати учасникам судового провадження.

        Суддя	        ОСОБА_1