Справа № 149/1702/26
Провадження № 22-ц/801/1724/2026
Категорія: 10
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павлюк О. О.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

30 червня 2026 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Стадника І.М. (суддя-доповідач), 
суддів: Матківської М.В., Міхасішина І.В.
з участю секретаря судового засідання Кахно О.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2
апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Поворознюка Бориса Миколайовича
на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 18 травня 2026 року, постановлену під головуванням судді Павлюк О.О.
у справі №149/1702/26
за позовом ОСОБА_1 (позивач)
до ОСОБА_2 (відповідач)
про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на спільне майно подружжя та поділ його в натурі,
України, Суд, -
встановив:
Історія справи та короткий зміст вимог заяви
У травні 2026 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та визнання права власності на спільне майно подружжя та поділ його в натурі, яким просила: встановити факт, що вона та відповідач спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2008 року по грудень 2025 року; визнати спільним майном подружжя житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, та земельну ділянку; розподілити в натурі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, збільшивши частку відповідача на вартість змурованої коробки житлового будинку накритої шифером, без внутрішніх робіт; розподілити в натурі земельну ділянку відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи ідеальних часток співвласників будинку.
Одночасно із позовом було подано заяву про його забезпечення, яка обґрунтована тим, що спірний будинок та земельна ділянка з кадастровим номером 0524881800:01:001:0048 про розподіл яких позивач ставить вимогу, перебувають у виключному володінні та користуванні відповідача, який має нічим необмежену можливість їх відчужити, що у свою чергу призведе до утруднень при розгляді цивільної справи та виконанні рішення у разі задоволення позовних вимог. 
А тому просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищезазначене майно.
Рішення суду першої інстанції
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 18 травня 2026 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із ухвалою суду, представник заявника - адвокат Поворознюк Б.М. подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу, та постановити нову про задоволення клопотання про забезпечення позову в повному обсязі.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції помилково не встановив наявності ризику невиконання рішення суду та не врахував висновки Верховного Суду про те, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу суду позивачем не подано, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції – частина 3 статті 360 ЦПК України.
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду 05 червня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 червня 2026 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.
В судовому засіданні представник заявника - адвокат Поворознюк Б.М. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених в ній, та просив її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 , повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи (судову повістку про виклик до суду йому вручено 18 червня 2026 року), до суду не з`явився, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи. 
Встановлені судом першої інстанції обставини
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано жодних доказів на підтвердження обставин зазначених у заяві, зокрема, доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем чи іншими особами дій, в тому числі щодо предмету спору, які б унеможливили чи значно ускладнили виконання рішення у разі задоволення позову.
Позиція апеляційного суду
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.
Так, під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише покладає на суд обов`язок з`ясовувати наявність спору. Ціллю вжиття заходів забезпечення позову є запобігання ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
У постанові ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.12.2020 у справі №756/2609/20 зазначено, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.12.2023 у справі №522/21977/21 зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Так, предметом позову є житловий будинок та земельна ділянка, які належать відповідачеві, а тому позивач вважає, що у випадку відчуження відповідачем вказаного спірного майна іншим особам, утруднить виконання рішення про визнання права власності на спільне майно подружжя та поділ його в натурі, у разі задоволення вимог або ж зробить його виконання не неможливим.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Для обрання заходу забезпечення позову потрібно встановити взаємозв`язок між конкретним заходом та предметом позовних вимог.
Оскільки між сторонами існує спір щодо нерухомого майна, яке складається з житлового будинку та земельної ділянки, а тому існують підставні та фактичні побоювання ОСОБА_1 з приводу того, що спірне майно може бути відчужене, чи реалізоване в інший спосіб, що може утруднити чи унеможливити виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.
Колегія суддів уважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність доказів реального утруднення чи можливого невиконання судового рішення є необґрунтованими, оскільки надання доказів щодо очевидних речей (право відповідача у будь-який момент відчужити спірне майно) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.
За таких обставин суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків про відсутність підстав для забезпечення позову.
Як вище вказувалося, передбачений процесуальним законом інститут забезпечення позову є особливим видом судової юрисдикції, який гарантує або може гарантувати позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, у випадку прийняття його на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, або ефективний захист його прав.
Вжиття заходів забезпечення позову це не вирішення спору по суті, а тимчасові процесуальні дії примусового характеру у вигляді обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача, на період розгляду справи і ухвалення рішення.
Необхідність вжиття таких заходів ґрунтується на оцінці (підставному припущенні) суду імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.
Конкретний захід забезпечення позову у виді накладення арешту на спірне майно, буде домірним позовній вимозі, оскільки при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з підстав, викладених в ній, а ухвалу суду першої інстанції – скасувати, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та прийняти нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (абзац другий частини другої статті 376 ЦПК України).
Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, 376 ЦПК України, Суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу представника а позивача ОСОБА_1 - адвоката Поворознюка Бориса Миколайовича задовольнити.
Ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 18 травня 2026 року скасувати та прийняти нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Вжити заходи забезпечення позову у справі №149/1702/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на спільне майно подружжя та поділ його в натурі, шляхом накладення арешту на нерухоме майно:
житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 209,4 кв. м., житловою площею 74 кв. м., який зареєстрований за ОСОБА_2 ; 
земельну ділянку площею 0,2500 га, з кадастровим номером 0524881800:01:001:0048, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка зареєстрована за ОСОБА_2 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Повний текст складено 02.07.2026 року.
Головуючий      І.М. Стадник 

Судді       М.В. Матківська

І.В. Міхасішин