Справа №339/485/25 

2/339/56/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2026 року м. Болехів 
Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Сметанюка В.Б.,
секретарів судового засідання Ганчар Л.В., Ганчар Т.І., 
позивача ОСОБА_1 , 
представників відповідача ОСОБА_2 , адвокатки Кос Т.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гузіївського ліцею Болехівської міської ради Івано-Франківської області про встановлення факту підробки акту про видачу трудової книжки, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Гузіївського ліцею Болехівської міської ради Івано-Франківської області, в якому, змінивши (уточнивши) позовні вимоги, просив визнати недійсним Акт Гузіївського ліцею про видачу трудової книжки ОСОБА_3 від 02.03.2022 за № 12. 
В обґрунтування позову зазначає, що в травні 2015 року він розпочав свою трудову діяльність вчителя в Гузіївському ліцеї Болехівської міської ради Івано-Франківської області. 28 серпня 2024 року ним подано заяву про звільнення, в якій, керуючись Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, вказав, щоб його трудову книжку та інші документи щодо звільнення дирекція ліцею надіслала на його поштову адресу. 29 серпня 2024 року на його електронну адресу надійшов лист від Гузіївського ліцею за № 259, в якому вказано, що трудова книжка ним отримана для оформлення особистого кабінету Пенсійного фонду України у березні 2022 року. При цьому про Акт видачі трудової книжки в листі-відповіді не вказано. В подальшому з вересня 2024 по травень 2025 він надсилав ряд звернень до відповідача, Управління освіти Болехівської міської ради, Болехівської міської ради, Департаменту освіти Івано-Франківської ОВА, Державної аудиторської служби, Державної служби з питань праці щодо надання документального підтвердження факту видачі йому дирекцією Гузіївського ліцею трудової книжки, однак, в жодній із відповідей на його звернення не зазначено про оскаржуваний Акт. Лише після звернення 15.05.2025 до органів поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення (викрадення трудової книжки), йому 20.10.2025 надійшов лист з Відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 29.07.2025, з якого стало відомо про існування Акту Гузіївського ліцею про видачу трудової книжки ОСОБА_3 від 02.03.2022 за № 12. Після цього, за своїм зверненням, він 10.11.2025 електронною поштою отримав від відповідача копію оскаржуваного акту, де вказано, що 02.03.2022 на його усне звернення йому видано трудову книжку. Вважає, що такий акт 02.03.2022 в Гузіївському ліцеї не складався, а появився значно пізніше, після його звернення до правоохоронних органів, а відтак підлягає визнанню недійсним.
04.02.2026 представницею відповідача адвокаткою Кос Т.В. подано відзив на позовну заяву, в якому просила у її задоволенні відмовити повністю в зв`язку з безпідставністю та необгрунтованістю позовних вимог. 
В обґрунтування відзиву зазначає, що позивач, звертаючись до суду із даним позовом, не навів доказів та не зазначив, яке саме його право порушено та яким чином воно буде відновлене в разі задоволення позову. Вказує, що перебуваючи в трудових відносинах з Гузіївським ліцеєм, позивач 02.03.2022 звернувся до адміністрації ліцею з питанням щодо видачі йому трудової книжки для оформлення пенсії. Того ж дня трудову книжку йому особисто було видано директором ліцею, проте він відмовився ставити свій підпис в Книзі обліку руху трудових книжок та вкладишів до них, про що було складено відповідний акт від 02.03.2022 № 12 та внесено запис в зазначену книгу. 28.08.2024 позивача звільнено з роботи за його заявою, а дані щодо його звільнення внесено до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, оскільки з 10 червня 2021 року облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі та наявність трудової книжки не є обов`язковою. Також зазначає, що оскільки на момент звільнення позивача його трудова книжка знаходилась у нього, то відповідно адміністрація ліцею не могла внести відповідні записи до неї. Листами від 29.08.2024 та 29.11.2024 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що трудова книжка знаходиться у нього та запропоновано, в разі її втрати, отримати дублікат такої звернувшись до дирекції, однак він такого бажання не виявив (а.с. 37-39). 
09.02.2026 ОСОБА_1 скеровано до суду відповідь на відзив, у якій посилається на обставини, викладені у позові, а також повністю заперечує твердження відповідача, викладені у відзиві (а.с. 53). 
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на викладені в позовній заяві та відповіді на відзив обставини, просив позов задоволити. Додатково вказав, що трудову книжку він не отримував, про існування такого акту не знав до 2025 року, а будь яких проблем при оформленні пенсії за віком в нього не було. Оскільки трудову книжку він не отримував, то оскаржуваний акт є підробленим.
Представники відповідача Гузіївського ліцею Болехівської міської ради Івано-Франківської області директорка Сеньків Н.Б. та адвокатка Кос Т.В. в судовому засіданніпозов не визнали, просили відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позов. ОСОБА_2 додатково вказала, що в ліцеї ведеться облік руху трудових книжок через внесення записів у відповідний журнал. Також оскаржуваний акт був зареєстрований в журналі реєстрації актів ліцею. Позивача про складання такого акту не повідомляли. 
Свідок ОСОБА_4 , що являється вчителем фізичної культури та головою профспілки Гузіївського ліцею, в судовому засіданні пояснила, що вона пригадує, що на початку війни в 2022 році ОСОБА_1 зайшов в кабінет заступника директора ліцею ОСОБА_5 , де також перебувала вона і директорка, та попросив видати йому трудову книжку для вирішення питань щодо пенсії. Директорка принесла трудову книжку і віддала ОСОБА_1 . Акт в такій формі вона підписувала тільки один раз щодо ОСОБА_1 , чи це було того дня, чи наступного не пам`ятає. Акт підписувала добровільно, ОСОБА_1 при цьому присутній не був.
Свідок ОСОБА_5 , що працює заступником директора і вчителем математики Гузіївського ліцею, в судовому засіданні пояснила, що акт складали на початку війни, точніше не пам`ятає. Пригадує, що трудову книжку ОСОБА_1 видала на руки особисто директорка ліцею ОСОБА_2 в неї в кабінеті. При цьому були присутні вона і голова профспілки ОСОБА_4 . Акт вона підписувала добровільно, хто пропонував його скласти не пам`ятає. При підписанні акту ОСОБА_1 присутній не був.
Вислухавши учасників справи, пояснення свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено і даний факт визнано та підтверджено сторонами, що позивач з 2015 року перебував в трудових відносинах з відповідачем, обіймаючи посаду вчителя, та 29.08.2024 звільнений з роботи за власним бажанням (а.с. 43-44). 
Із заяви позивача, скерованої електронною поштою директору Гузіївського ліцею, вбачається, що окрім повідомлення про власне звільнення, заявлено вимогу про направлення трудової книжки засобами поштового зв`язку на його домашню адресу (а.с. 7). 
29.08.2024 відповідачем на адресу позивача направлено лист, яким його повідомлено про те, що його трудова книжка знаходиться у нього, так як була отримана ним у березні 2022 року для оформлення кабінету Пенсійного фонду України, а також запропоновано за потреби видати дублікат трудової книжки (а.с. 8).
Аналогічне за змістом повідомлення було надіслано адміністрацією Гузіївського ліцею ОСОБА_1 29.11.2024 у відповідь на його звернення від 15.11.2024 (а.с. 10). 
Із відповіді Відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, адресованої ОСОБА_1 вбачається, що його заява від 27.05.2025 розглянута згідно Закону України «Про звернення громадян», у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення відповідна інформація до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилась; встановлено, що відповідно до Акту про видачу трудової книжки від 02.03.2022 № 12 йому видано трудову книжку за його усною заявою для оформлення пенсії ( а.с. 14).
Відповідно до Акту № 12 від 02.03.2022, директор Гузіївського ліцею ОСОБА_2 , заступник директора ОСОБА_5 та голова профспілкового комітету Стефанська О.В. зафіксували факт видачі трудової книжки серії НОМЕР_1 вчителю ОСОБА_3 на підставі його усної заяви для оформлення пенсії, про що зроблено запис в Книзі обліку руху трудових книжок (а.с. 15).
Вказаний Акт зареєстрований в Книзі реєстрації актів Гузіївського ліцею за порядковим номером 12, про що свідчить її світлокопія (оригінал оглянутий в судовому засіданні) (а.с. 152-155).
Про видачу трудової книжки та відмову позивача ставити свій підпис в Книзі обліку руху трудових книжок та вкладишів до них, про що складено відповідний акт від 02.03.2022 № 12 та внесено запис в зазначену книгу, свідчить світлокопія аркушів 19-20 вказаної книги (а.с. 45).
Дані персонального кабінету ОСОБА_1 на порталі Пенсійного фонду України свідчать про його успішну комунікацію з ПФУ, в тому числі щодо долучення сканкопії трудової книжки в січні 2020 року, призначення пенсії в травні 2022 (а.с. 9, 11-13, 146-151).
Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач посилається на те, що трудова книжка отримана ним не була, а оскаржуваний Акт був виданий відповідачем значно пізніше, в 2025 році, відтак, підлягає бути визнаним недійсним як підроблений. 
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Таким чином, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20).
У відповідності до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Оцінивши зібрані у справі докази, які мають правове значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що твердження позивача про те, що Акт Гузіївського ліцею про видачу трудової книжки ОСОБА_3 від 02.03.2022 за № 12 був виданий в 2025 році лише після його звернення до правоохоронних органів не знайшли свого підтвердження в суді та спростовуються наданими відповідачем доказами та показами свідків.
Заявляючи позов про визнання акту про видачу трудової книжки недійсним позивач не довів, яке право чи безпосередньо інтерес порушений, і чи буде відновлене його право (інтерес) при визнанні судом даного Акту про видачу трудової книжки недійсним. 
Суд звертає увагу, що ст. 48 КЗпП визначено, що облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 08.07.2010 р. № 2464-VI.
Роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі.
Відповідно до прикінцевих та перехідних положень зазначеного вище Закону включення Пенсійним фондом України до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутніх відомостей про трудову діяльність працівників здійснюється протягом п`яти років з дня набрання чинності цим Законом. Тобто на даний час дія перехідного періоду продовжується і, відповідно, трудові книжки працівників продовжують зберігатись на підприємствах, установах і організаціях.
Порядок ведення трудових книжок затверджений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58 (далі – Інструкція № 58). 
Питання відновлення втраченої трудової книжки регулюється розділом 5 Інструкції №58.
Відповідно до п. 5.1 Інструкції № 58 особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. 
Не пізніше 15 днів після заяви, а в разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом “Дублікат” в правому верхньому кутку першої сторінки.
Судом встановлено, що позивачу було запропоновано відповідачем у разі втрати трудової книжки видати її дублікат, як це передбачено розділом 5 Інструкції № 58, однак він таке бажання не висловив. 
Також суд наголошує, що факт підробки документа доводиться в порядку кримінального судочинства, оскільки підроблення документів, печаток, штампів та їх використання є кримінальними правопорушеннями, передбаченими статтями 358 або 366 Кримінального кодексу України.
Встановлення факту підробки здійснюється слідчими та прокурорами в рамках кримінального провадження (досудове розслідування), а остаточне рішення про підробку приймає суд, виносячи вирок. Факт підробки доводиться шляхом проведення криміналістичних експертиз (технічна експертиза документів, почеркознавча експертиза), допиту свідків, вилучення оригіналів документів.
У разі незгоди з рішенням, дією чи бездіяльністю поліції (невнесення відомостей до ЄРДР, непроведення розслідування), особа маєте право оскаржити їх до слідчого судді. Скарги на дії чи бездіяльність слідчого/прокурора під час досудового розслідування розглядаються слідчим суддею місцевого суду (відповідно до ст.ст. 303–307 КПК України).
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем у справі не було доведено порушення його прав, за захистом яких було пред`явлено позов, а відтак, позовна вимога про визнання недійсним Акту Гузіївського ліцею про видачу трудової книжки ОСОБА_3 від 02.03.2022 за № 12 задоволенню не підлягає. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12-16, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Гузіївського ліцею Болехівської міської ради Івано-Франківської області про встановлення факту підробки акту про видачу трудової книжки - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Гузіївський ліцей Болехівської міської ради Івано-Франківської області, що знаходиться за адресою 77211, вул. Шевченка, 29, с. Гузіїв Болехівської міської ради Івано-Франківської області, ЄДРПОУ 20556053. 
Повний текст судового рішення виготовлений 19 травня 2026 року.

Суддя         В.Б. Сметанюк