Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.05.2026  	Справа №607/3400/26 Провадження №2-а/607/168/2026	

місто Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Герчаківської О. Я.,
за участі секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,
позивача ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 67 від 04 лютого 2026 року, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 67 від 04 лютого 2026 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21 лютого 2026 року відносно нього було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП. 04 лютого 2026 року винесено оскаржувану постанову № 67.
З винесеною постановою ОСОБА_1 не погоджується, вважає, що нічого не порушив, на лінію 102 звернувся у зв`язку з неправомірними діями працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 . Щодо подій, які відбувалися у період 09 січня 2026 року по 12 січня 2026 року також звертався до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі скаргою на дії працівників Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільські області, яка полягала у невнесені відомостей до ЄРДР. Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 21 січня 2026 року скаргу ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано уповноважених службових осіб Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області внести до ЄРДР відомості про кримінальне провадження за заявою ОСОБА_1 від 09 січня 2026 року. 
Ухвалою судді від 18 лютого 2026 року року адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 67 від 04 лютого 2026 року залишено без руху.
23 лютого 2026 року судом зареєстровано клопотання ОСОБА_1 на виконання ухвали суду від 18 лютого 2026 року.
Ухвалою судді від 04 жовтня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі №607/3400/26; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
25 березня 2026 року судом зареєстровано відзив на позовну заяву виконавчого комітету Тернопільської міської ради, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову через його безпідставність, з огляду на те, що постанова була винесена в межах повноважень на підставі належних матеріалів адміністративної справи з дотриманням вимог КУпАП. 
17 квітня 2026 року судом зареєстровано додаткові письмові пояснення позивача, у яких ОСОБА_1 стверджує, що представник відповідача не надав доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Щодо неточностей у даті його звернення, які містяться в ухвалі слідчого судді, пояснював, що це описка, яка допущена ним, а не слідчим суддею, а відтак виправити її суд не може, а тому він звернувся до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області та отримав відповідь в якій зафіксовані всі його виклики працівників поліції у спірний період.
Представник відповідача виконавчого комітету Тернопільської міської ради у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час проведення судового засідання, що не перешкоджає суду вирішувати спір по суті.
Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення № 67 від 04 лютого 2026 року, винесеною адміністративною комісією виконавчого комітету Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, однак звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та обмежено усним зауваженням; провадження в адміністративній справі закрито на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.
Суть та обставини скоєного правопорушення: 12 січня 2026 року о 20 год. 43 хв. ОСОБА_1 здійснив виклик на спецлінію «102» працівників поліції, стверджуючи, що працівниками ТЦК та СП було забрано, викрадено грошові кошти, а саме: 300 американських доларів у заявника. Прибувши на місце працівники поліції виявили заявника та інформація не підтвердилась.
Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову до суду та просить її скасувати. 
Щодо позовних вимог по суті, то суд їх вважає підставним та таким, що підлягають до задоволення.
Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Частиною другою ст. 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь–які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото– і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото– і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.
Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь–які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ
За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується – повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача – суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. 
Відповідно до приписів ст. 219 КУпАП Виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 92, 99 (коли правопорушення вчинено громадянином), статтями 104, 141, 142, 152, 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, частиною першою статті 182, статтями 183, 186-1, 197, 198.
За змістом спірної постанови, про що суд зазначав вище, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 183 КУпАП; звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та обмежено усним зауваженням; провадження в адміністративній справі закрито на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП. Суть правопорушення: 12 січня 2026 року о 20 год. 43 хв. ОСОБА_1 здійснив виклик на спецлінію «102» працівників поліції стверджуючи, що працівниками ТЦК та СП було забрано, викрадено грошові кошти; прибувши на місце працівники поліції виявили заявника, інформація не підтвердилась.
Водночас поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (стаття 6 Закону). Згідно з п.п. 1, 3, 4, 5, 5-1, 8, 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів,спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці,що виникли внаслідок учинення кримінального,адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні,адміністративні правопорушення або події; здійснює прийом екстрених викликів за скороченим телефонним номером 102; вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; вживає всіх можливих заходів для надання домедичної допомоги особам, які постраждали внаслідок кримінальних чи адміністративних правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в ситуації, небезпечній для їхнього життя чи здоров`я.
Отже, в разі наявності факту чи з метою недопущення факту порушення прав та свобод особи від порушень і протиправних посягань, кожен має право звернутися до органу Національної поліції з метою захисту, а відповідний орган Національної поліції має обов`язок відреагувати на таке звернення і вжити визначених законодавством заходів для забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 100 від 08 лютого 2019 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 березня 2019 року за № 223/33194, затверджено Порядок ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події. Цей Порядок регулює ведення в центральному органі управління поліцією, міжрегіональних територіальних органах поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділах, головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві, територіальних (відокремлених) підрозділах поліції (далі - органи (підрозділи) поліції) єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події (далі - заяви (повідомлення)) з використанням інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - ІКС ІПНП).
Заява (повідомлення), що надходить телефоном за скороченим номером екстреного виклику поліції «102», реєструється в ІКС ІПНП з автоматичним присвоєнням порядкових номерів ЄО.
Повноту і достовірність інформації, унесеної до ІКС ІПНП (журналу ЄО) на підставі заяв (повідомлень), забезпечує уповноважена службова особа органу (підрозділу) поліції, а відомостей про кримінальне правопорушення, особу, яка підозрюється в його вчиненні, рух кримінального провадження, внесених до ІКС ІПНП на підставі інформації, отриманої від керівника органу досудового розслідування або органу дізнання, - поліцейський структурного підрозділу органу поліції за відповідним напрямом діяльності, який уніс цю інформацію.
За виявленими в органах (підрозділах) поліції фактами порушення вимог нормативно-правових актів під час прийняття, реєстрації та розгляду заяв (повідомлень), внесення до ІКС ІПНП інформації про кримінальні правопорушення, осіб, які їх учинили, рух кримінальних проваджень проводяться службові розслідування відповідно до Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за № 1355/32807.
Заяви і повідомлення, за якими прийнято рішення відповідно до Закону України «Про звернення громадян» або Кодексу України про адміністративні правопорушення, надаються для ознайомлення за письмовим зверненням органів прокуратури (посадових осіб) з додержанням вимог Закону України «Про захист персональних даних», за письмовим дозволом керівника органу (підрозділу) поліції або особи, яка виконує його обов`язки, і лише в приміщеннях органів (підрозділів) поліції, де вони зберігаються.
Стаття 183 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, відповідачем зазначено, що позивач здійснив завідомо неправдивий виклик на спецлінію «102» працівників поліції, стверджуючи, що працівниками ТЦК та СП було забрано, викрадено грошові кошти, а саме: 300 американських доларів у заявника.
Ці обставини відповідач ототожнив із здійсненням позивачем завідомо неправдивого виклику поліції.
Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту здійснення позивачем завідомо неправдивого виклику поліції 12 січня 2026 року матеріали справи не містять.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що оскаржувана постанова не містить посилання на докази, на підставі яких ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, у ній не зазначено доказів на підтвердження обставин вчинення адміністративного правопорушення, а також факту наявності у позивача прямого умислу на вчинення завідомо неправдивого виклику працівників поліції.
Поряд з цим постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою його об`єктивної сторони. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 та від 29 квітня 2020 року у справі №161/5372/17.
Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).
За приписами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд зауважує, що КУпАП встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
З матеріалів справи вбачається що ОСОБА_1 дійсно 09 січня 2026 року та 11 січня 2026 року звертався на лінію «102» щодо неправомірних дій, на його думку, працівників центру комплектування та соціальної підтримки, про що видано талони повідомлення єдиного обліку №№1123, 1129 від 09 січня 2026 року та № 1347 від 11 січня 2026 року. Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 січня 2026 року, справа №607/1095/26, скаргу ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано уповноважених службових осіб Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області внести до ЄРДР відомості про кримінальне провадження за заявою ОСОБА_1 від 09 січня 2026 року. На підставі вказаної ухвали внесені відомості до ЄРДР за № 12026211040000207. Щодо подій відображених у оскаржуваній постанові видано талон повідомлення єдиного обліку № 1512 від 14 січня 2026 року. 
А тому, зважаючи на вище описані обставини та пояснення самого позивача, який вважав та вважає що його права порушені та з приводу цих порушень він звертався до правоохоронних органів саме в спосіб повідомлення на лінію «102» 12 січня 2026 року про викрадення коштів працівниками ТЦК та СП, таке звернення, з огляду на вже внесені відомості в ЄРДР, не може бути розцінене як умисний неправдивий виклик працівників поліції. Обставини можливого викрадення грошових коштів підлягають доведенню або спростуванню уповноваженим на це органом. Відповідач передчасно у спірній постанові покликається на те, що інформація заявника не підтвердилася, адже досудове розслідування можливого кримінального правопорушення не проведено, будь-якого рішення з цього приводу орган досудового розслідування чи суд не приймав.
Також суд зазначає, що для встановлення у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, він повинен викликати представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. При цьому такі дії правопорушника мають бути вчинені з прямим умислом, тобто, повідомляючи певну інформацію та викликаючи дану службу, він повинен усвідомлювати, що вона є неправдивою, і бажати даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.
Разом з тим, у спірних правовідносинах виклик поліції позивачем не може вважатися завідомо неправдивим викликом та він не може кваліфікуватися за ст. 183 КУпАП.
Водночас, навіть у випадку, коли особа звертається із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина також не може сама по собі бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності без з`ясування умислу на подання неправдивої інформації, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, матеріали справи не містять, а також не містять доказів наявності ознак суб`єктивної сторони правопорушення, а саме: прямого умислу особи на здійснення завідомо неправдивого виклику працівників поліції, тому постанова про адміністративне правопорушення № 67 від 04 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
На підставі ст.ст. 9, 183, 245, 247, 251, 258, 268, 279, 280, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 20, 70, 72–77, 122, 242, 244–246, 257, 271, 286 КАС України, ст.ст. 62, 63 Конституції України, суд,
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.
Постанову № 67 Адміністративної комісії Виконавчого комітету Тернопільської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 04 лютого 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, однак звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та обмежено усним зауваженням; провадження в адміністративній справі закрито на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП – скасувати, а провадження у справі - закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Адміністративна комісія Виконавчого Комітету Тернопільської міської ради, ЄДРПОУ:04058344, вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, 46001.

Головуючий суддя        О. Герчаківська