Провадження № 2-о/537/107/2026
Справа № 537/3539/26

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2026 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді Маханькова О.В.,
секретар судового засідання Туль О.В.,
за участі представника заявниць адвоката Маслової О.С.,
заінтересованої особи ОСОБА_1 ,
представника заінтересованої особи адвоката Павелка Р.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчука цивільну справу за заявою ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, відповідно до вимог якої просить Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_1 перебувати у місці проживання та перебування ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 , за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ; усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 , який належить на праві приватної власності неповнолітній ОСОБА_3 ; обмежити спілкування ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та неповнолітньою ОСОБА_3 ; заборонити ОСОБА_1 наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання та перебування ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ; заборонити ОСОБА_1 особисто та через третіх осіб розшукувати, переслідувати ОСОБА_2 та неповнолітню ОСОБА_3 , а також у будь-який спосіб спілкуватися з нами; заборонити ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори, контактувати через засоби електронного зв`язку, соціальні мережі, месенджери або інші засоби зв`язку з ОСОБА_2 та неповнолітньою ОСОБА_3 особисто або через третіх осіб. Взяти на профілактичний облік ОСОБА_1 .
В обґрунтування вказаних вимог заявниця зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 у період з 17 квітня 2010 року по 31 січня 2025 року. Від шлюбу сторони мають 3 неповнолітніх дітей — ОСОБА_3 , 2011 року народження, ОСОБА_4 , 2013 року народження, ОСОБА_5 , 2017 року народження.Після припинення шлюбних відносин ОСОБА_1 систематично вчиняє щодо ОСОБА_2 та дітей психологічне та економічне домашнє насильство, що виражається у переслідуванні, погрозах, психологічному тиску, агресивній поведінці, залякуванні, спробах контролю, а також у перешкоджанні користуванню житловим будинком, власницею якого є ОСОБА_3 , та в якому зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 та трьох доньок. Наразі ОСОБА_2 з доньками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають у Великій Британії, де матір працює, а діти навчаються в школі. Проте декілька разів на рік існує необхідність повернення в Україну — для оформлення документів, побачень з родичами тощо, і в ці періоди ОСОБА_1 вчиняє умисні та цілеспрямовані дії з метою недопущення ОСОБА_2 та дитини до належного їй будинку.Зокрема, в ніч з 14 на 15 лютого 2026 року ОСОБА_2 разом із неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибули із Великої Британії до АДРЕСА_2 , до житлового будинку, який належить на праві приватної власності доньці — ОСОБА_3 . Право власності ОСОБА_3 на вказаний житловий будинок підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 12.11.2016 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. за реєстровим № 3512. Крім того, відповідно до витягів з реєстру Кременчуцької територіальної громади, місцем реєстрації як неповнолітньої ОСОБА_3 , так і ОСОБА_2 є житловий будинок АДРЕСА_2 . Проте після прибуття до місця проживання було встановлено, що доступ до будинку умисно та незаконно обмежений ОСОБА_1 шляхом самовільної заміни замків на вхідних дверях та встановлення охоронної сигналізації без згоди та дозволу власниці житла неповнолітньої ОСОБА_3 , а також без погодження з ОСОБА_2 як її матір`ю та законним представником. Таким чином, ОСОБА_1 фактично позбавив неповнолітню дитину можливості користуватися належним їй житлом, а ОСОБА_2 — можливості забезпечити належні умови проживання та безпеки дитини після прибуття з-за кордону. При цьому ОСОБА_1 достеменно знав, що зазначений житловий будинок належить на праві приватної власності його неповнолітній доньці ОСОБА_3 , а також усвідомлював, що матір разом із дитиною фактично позбавлені можливості потрапити до житла після прибуття до України. Тож вони вимушені були ночувати у знайомих та родичів, а в подальшому винаймати орендоване житло для тимчасового перебування. За фактом вчинення економічного насильства по відношенню до ОСОБА_2 , а також доньки — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 зверталася до органів поліції. Листом Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області повідомлено про реєстрацію матеріалів ЄО № 1742 та № 1744 від 18.02.2026 року, встановлено, що зазначені матеріали приєднано до кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 12025170530000640 від 20.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.
Ухвалою суду від 28.05.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження з викликом сторін.
01.06.2026 року представник заінтересованої особи ОСОБА_9 направив через підсистему «Електронний суд» пояснення, в яких просить відмовити в повному обсязі у задоволенні заяви ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису. Заперечення обґрунтовані тим, що на даний час заявниці проживають у Великобританії, у зв`язку з чим будь-які ризики вчинення чи продовження домашнього насильства у майбутньому повністю відсутні. Щодо посилань заявників на матеріали ЄО № 1742 та № 1744 від 18.02.2026 року як на доказ вчинення ОСОБА_10 економічного насильства, представник зазначив, що вказані матеріали приєднані до кримінального провадження № 12025170530000640, внесеного до ЄРДР 20.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.
На думку представника, здійснення органом досудового розслідування слідчих дій у кримінальному провадженні не може свідчити про застосування ОСОБА_10 стосовно заявниці та малолітньої дитини тривалого домашнього насильства. Факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 126-1 КК України та перебування справи на розгляді суду, за відсутності інших доказів, не є безумовною підставою для застосування судом спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.
Заявниця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судове засідання не заявилися, про дату, час та місце належним чином повідомлені. 29.05.2026 в судовому засіданні ОСОБА_2 вказала, що колишній чоловік переслідує не лише в Україні, а й у Великій Британії, постійно погрожує, перешкоджає в користуванні майна.
Представник заявниць адвокат Маслова О.С. в судовому засіданні підтримала заяву, просила заяву задовольнити з підстав які в ній викладені. Протягом тривалого часу ОСОБА_1 вчиняється економічне насильство стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Також було зареєстровано звернення до правоохоронних органів в Голосіївському районі.
Заінтересована особа ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, проти задоволення заяви заперечив у повному обсязі. Пояснив, що діти повністю перебувають під впливом матері ОСОБА_2 , яка перешкоджає їхньому спілкуванню з батьком. Зазначив, що він неодноразово звертався до служби у справах дітей з метою врегулювання цього питання та налагодження належного контакту з дітьми.
Представник заінтересованої особи адвокат Павелко Р.С. заперечив щодо задоволення заяви. Твердження заявниці ОСОБА_2 про те, що 24 травня 2026 року о 22:45 ОСОБА_1 не допустив її та дитину до місця проживання, представник заінтересованої особи вважає маніпуляцією. До повномасштабного вторгнення родина мешкала в трикімнатній квартирі АДРЕСА_4 , яка належить тітці заявниці — ОСОБА_11 . Водночас, згідно з Актом обстеження умов проживання № 205 від 01 травня 2026 року, вказаний будинок перебуває в стадії ремонту, й умови для проживання там відсутні. Таким чином, мати, діючи у власних інтересах, а не в інтересах дитини, свідомо намагалася заночувати в непридатному для цього приміщенні. ОСОБА_1 не чинив перешкод у допуску матері та дитини до будинку, а виступав виключно проти перебування в оселі сторонніх осіб — адвоката Маслової О.С. та невідомого чоловіка (охоронця). Про свій приїзд заявниця заінтересовану особу не попереджала. Оскільки напередодні тітка заявниці ініціювала обшук у житлі, ОСОБА_1 мав підстави вважати, що вказані сторонні особи вчинятимуть провокації, тому без працівників поліції їх не допустив. Проте ОСОБА_2 та її донька відмовилися заходити до домоволодіння без супроводу адвоката та охоронця. Відтак, посилання заявниці на вчинення ОСОБА_1 економічного та психологічного насильства, яке наче виразилося у недопуску до житла, а також твердження про вчинення ним психологічного насильства 17 лютого 2026 року є безпідставними. Щодо посилань на наявність заборонного припису, винесеного у Великобританії, представник зазначив, що вказаний документ викликає сумніви щодо його дійсності, оскільки він був виданий у період, коли ОСОБА_1 перебував на території України.
Частина 1 ст.350-5 ЦПК України передбачає, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб, але неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.
Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.
Заявниця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта виданого Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області.
Заявниця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Кременчук, що підтверджується паспортом ID-картою.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 видане Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком є ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2 .
Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 31.01.2025 року, справа №537/4788/24 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
Відносно ОСОБА_1 було видано терміновий заборонний приписи стосовно кривдника від 25.05.2026 року. Даним терміновим заборонним приписом встановлено, що 24.05.2026 року за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно доньки ОСОБА_3 .
Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 лютого 2026 року у справі № 536/1009/25 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: на відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_12 покладено обов`язок не чинити перешкод позивачу у користуванні частиною житлового будинку (місця спільного користування та надвірні будівлі), розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .
Рішенням Суду у сімейних справах м. Редінг (Велика Британія) від 23.02.2026 року у справі № RG26F00178 відносно ОСОБА_1 було винесено судовий заборонний припис (Non-MolestationOrder), яким встановлено обмеження, спрямовані на запобігання вчиненню ним будь-яких форм фізичного, психологічного чи іншого насильства, а також будь-якого протиправного впливу стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , АДРЕСА_5 . У подальшому рішенням суду від 27.03.2026 року зазначений судовий заборонний припис було залишено в силі та продовжено строк його дії до 23.02.2027 року.
Відповідно до висновку медичного психолога від 05 лютого 2025 року, у дитини ОСОБА_3 спостерігаються ознаки підвищеної тривожності, емоційної нестабільності, страху перед батьком, порушення сну, кошмари, панічні реакції, а також симптоматика, характерна для посттравматичного стресового розладу (ПТСР). За результатами психодіагностичного обстеження виявлено прояви тривожного типу реагування та страх повторного контакту з батьком.
Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".
Як наголошує п.3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
У постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19. До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника (п. 2 ч. 1 ст. 24 цього Закону). Враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
Частиною 2 ст. 26 Закону України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству" визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема заборону наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" на строк від одного до шести місяців.
У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.
Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_1 , вчиняєпсихологічне та економічне насильство щодо заявниць ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому є висока вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту ОСОБА_2 , неповнолітньої ОСОБА_3 необхідно видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 .
Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, оскарження не зупиняє його виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 цього Кодексу про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.
В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.
Враховуючи фактичні обставини справи та наявні ризики, суд вважає вірогідним продовження чи повторне вчинення домашнього насильства, а тому наявні підстави для видачі обмежувального припису стосовно кривдника ОСОБА_1 , з метою забезпечення дієвого та ефективного захисту заявниць ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . За таких обставин заяву про видачу обмежувального припису належить задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 24,26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ст.ст.263,265,350-1 - 350-8 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису-задовольнити частково.
Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: 
- заборонити ОСОБА_1 перебувати у місці проживання та перебування ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 ;
- усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 , який належить на праві приватної власності неповнолітній ОСОБА_3 ;
- обмежити спілкування ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та неповнолітньою ОСОБА_3 ;
В задоволенні інших вимог відмовити.
Судові витрати віднести на рахунок держави.
Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.
Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.
Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя    Маханьков О.В.