Єдиний унікальний номер 341/252/26 
Номер провадження 2/341/423/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року місто Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі: головуючого судді Островської Н. І., за участю секретаря судових засідань Гомерди Г.М., розглянувши позовну заяву ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (юридична адреса: м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, кабінет 13) до ОСОБА_1 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,
встановив:
16.02.2026 директор ТОВ «ФК «ЕЙС» Поляков О.В.звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Позов обґрунтовано тим, що 03.03.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 515848173.
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 12 000,00 грн. на 11 днів, з кінцевим поверненням кредиту 14.03.2023 року. Проте в подальшому ОСОБА_1 збільшила суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 19 300,00 грн. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. В свою чергу ОСОБА_1 зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим в неї утворилася заборгованість у розмірі 95 461,31 грн, що складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 19 299,66 грн, заборгованості по несплаченим відсотків за користування кредитом 76 161,65 грн.
Оскільки відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2026 року відкрито провадження в спрощеному порядку та призначено розгляд справи на 19.03.2026 року .
Заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовних вимогах просив розглянути справу за відсутності представника ТОВ «ФК «ЕЙС», на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. 19.03.2026 надіслала на електронну адресу суду пояснення, за змістом яких визнала факт отримання у 2023 році кредиту в розмірі 19 300,00 грн, але не погоджується з розрахунком заборгованості позивача. Пославшись на скрутне матеріальне становище, з долученням відповідних доказів, просила зменшити нараховані відсотки та витрати на правничу допомогу.
У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подала, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Судом встановлено, що 03.03.2023 між «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено договір № 515848173 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору.
За умовами вказаного кредиту сторони передбачили, що кредит надається у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 19 300,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Пунктом 2.3 цього договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику перший транш у сумі 12 000,00 грн. одразу після укладення договору, орієнтовна дата повернення якого 14.03.2023.
ОСОБА_1 підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «MNV5T52U», а ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 03.03.2023 року перерахувало суму кредиту за першим траншем в розмірі 12 000,00 грн на вказану ОСОБА_1 платіжну картку 4149-49ХХ-ХХХХ-5133, що підтверджується платіжним дорученням № 8d962391-ca0f-4ea8-867d-6e2568a3b5cc.
Відповідно до п.3.1 договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшити суму кредиту в межах кредитного ліміту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 11 днів від дати отримання позичальником першого траншу.
Згідно з п.6.1 позичальник в будь-який час, протягом дисконтного періоду дії договору, може збільшити суму кредиту в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, в тому числі при частковому погашенні кредиту.
Відповідно до пункту 2.4 Договору № 515848173 другий та решта Траншів з договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим договором.
Згідно з розрахунком заборгованості, 12.03.2023 сплачено на користь ТОВ«МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 1 118,00 грн.
За другим та третім траншем ТОВ ТОВ«МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на рахунок ОСОБА_1 переведено кошти у сумі 4 500,00 грн та 2 800,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № d753e3de-a7c3-49b3-b215-357354a51502 від 10.03.23 та платіжним дорученням № e6a4fe89-7a7f-4494-91ac-075cfe7e0f0b від 12.03.2023.
Таким чином, загальна сума кредиту, яка надійшла від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на зазначену платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , становить 19 300,00 грн.
Пунктом 8.3. визначається сплата процентів за фактичні дні користування кредитом наступним чином: за період від дати видачі кредиту до 14.03.2023 процентна ставка становить 0,82 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним; у разі, якщо позичальник вчинить дії щодо продовження дисконтного періоду один або декілька разів , за період з наступного дня після 14.03.2023 проценти нараховуються за ставкою 2,05 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним. Згідно пункту 8.4 після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річник, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків від суми залишку кредиту, за кожен день користування ним.
Відповідно до розрахунку ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» про стан заборгованості за кредитним договором № 515848173 від 03.03.2023 за період з 03.03.2023 по 16.05.2023 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 48 150,39 грн, що складається: із заборгованості по кредиту в розмірі 19 299,66 грн, заборгованості по несплаченим відсотків за користування кредитом в розмірі 28 850,73 грн. (а. с. 50-51).
28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»» права вимоги за кредитними договорами до позичальників (а. с. 80-83).
Відповідно до додаткової угоди № 32 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» продовжили строк дії договору до 31 грудня 2024 року.
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 229 від 16.05.2023 до договору факторингу №28/1118-01 укладеного 28.11.2018 у, перейшло право вимоги до боржників на загальну суму заборгованості, у тому числі, за кредитним договором № 515848173 до боржника ОСОБА_1 .
Отже, до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відповідно до укладеного договору факторингу № № 28/1118-01 від 28.11.2018 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у сумі 48 150,39 грн., з яких: 19 299,66 грн - залишок по тілу кредиту; 28 850,73 грн - заборгованість по відсотках за процентами.
31.07.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 31/0724-01, відповідно до якого «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» права вимоги.
Відповідно до розрахунку ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» про стан заборгованості за кредитним договором № 515848173 від 03.03.2023 за період з 16.05.2023 по 31.07.2024 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 95 461,31 грн, що складається: із заборгованості по кредиту в розмірі 19 299,66 грн, заборгованості по несплаченим відсотків за користування кредитом в розмірі 76 161,65 грн. (а. с. 48-49).
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 31.07.2024 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до боржників на загальну суму заборгованості, у тому числі, за кредитним договором № 515848173 до боржника ОСОБА_1 у розмірі 95 461,31 грн.
Між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» 15.07.2025 року укладено договір факторингу № 15/07/25-Е, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» за плату, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до боржників.
Згідно з реєстром боржників до договору факторингу № 15/07/25-Е від 15.07.2025 товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до боржника за кредитним договором № 515848173 до боржника ОСОБА_1 у розмірі 95 461,31 грн (а. с. 58)
Таким чином, у ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» виникло право вимоги за кредитним договором №515848173 до відповідача.
У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, заборгованість за кредитним договором № 4547899 від 03.03.2023 згідно з розрахунком позивача становить 95 461,31 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено ,що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається
За правилами ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України вбачається ,що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону Україну «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.
Частиною першої статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено ,що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно позикодавцям кошти для погашення заборгованості за кредитами, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунках заборгованості за договором.
Суд також приймає до уваги те, що на момент укладення договору, сторони влаштовували його умови. Протилежного відповідачем суду не надано.
Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. ст. 509, 526, 1054 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав.
Перевіряючи доводи позивача щодо відповідності умов кредитного договору, в частині нарахування процентів за користування кредитними коштами, суд зауважує про таке.
Згідно з частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюються на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року N 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року N 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
У Рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Відсутність позову про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії не є перешкодою для врахування інтересів відповідача у справі з метою дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів (див. постанову Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23).
Відповідно до розрахунків заборгованості, наданих позивачем, загальна заборгованість відповідача за кредитним договором становить 95461,31 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 19299,66 грн, заборгованість по відсотках - 76161,65 грн. Тобто, фактично позивач порушує питання про стягнення з позичальника заборгованості за нарахованими процентами у розмірі, що майже у 5 разів перевищує розмір простроченої заборгованості за кредитом.
Відтак, враховуючи долучені до матеріалів справи: свідоцтва про народження дітей (серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 ), скріншоти банківських переказів про отримання соціальних виплат, а також довідки з реєстру застрахованих осіб форм ОК-5 та ОК-7, вимога про нарахування та сплату вищезазначених відсотків, з огляду на розмір тіла кредиту 19300.00 грн. є явно завищеною та не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Ураховуючи наведене вище, суд доходить висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру суми процентів, стягнутих з відповідача на користь позивача за користування кредитом за Договором № 515848173 від 03.03.2023 з 76161.65 грн. до 35000.00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку що позовні вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження витрат на професійну (правничу) допомогу позивачем надано суду: договір про надання правової (правничої) допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, укладений з АО «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ», додаткову угоду № 25771046750 від 01.09.2025 до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, акт прийому-передачі наданих послуг 20/08/25-01 від 20.08.2025, в якому детально описано надані юридичні послуги.
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що вони мають не обґрунтовану завищену вартість. Також, судом встановлена не співмірність заявленого розміру витрат на професійну (правничу) допомогу складності справи та фактично виконаним адвокатом обсягом робіт (наданих послуг).
Слід зауважити, що дана категорія справ про стягнення заборгованості за кредитним договором є поширеною та сталою у судовій практиці, не потребує поглиблених знань та глибокого аналізу норм чинного законодавства.
Також, суд приймає до уваги, що позивач не має спеціальних знать у галузі права і йому необхідно звернутися за допомогою до адвоката для захисту порушеного права.
Проте, обсяг доказів поданих в обґрунтування заявлених вимог не значний, у зв`язку з чим суд вважає що позивачем не доведено співмірність оплати послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги в даному випадку.
Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної не співмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, а також заперечення відповідача щодо зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2000,00 грн, які можна вважати необхідними і неминучими для позивача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката.
Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пропорційне задоволеним вимогам.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (юридична адреса: м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, кабінет 13) заборгованість за кредитним договором у розмірі 54299,66 грн., з яких: 19299,66 грн. - заборгованість за кредитом, 35000 грн.-заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (юридична адреса: м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, кабінет 13) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1514,41 грн. та 2000 грн. витрат на правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.
  Суддя	Наталя ОСТРОВСЬКА