Справа №519/650/24 
2/519/685/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И 
07.05.2026 м. Південне
Південний міський суд Одеської області у складі судді - Москаленко Інни Олександрівни, секретаря судового засідання Коршак Ю.М,., розглянувши цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи на стадії ухвалення рішення, ухвалив рішення про таке:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
1. ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про поділ спільного майна подружжя.
2.В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що сторони перебували в шлюбі. Під час перебування у шлюбі сторонами були придбано транспортні засоби, а саме: автомобіль УАЗ 3163-020 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , автомобіль HYMER (модель NOVA) причіп-спеціальний ПР-фургон житловий, державний номер НОМЕР_2 . Просить суд визнати за сторонами право спільної сумісної власності на спірні транспортні засоби по частці, в порядку поділу майна визнати за Відповідачем право приватної власності на спірні транспортні засоби, припинити право спільної сумісної власності подружжя та стягнути на її користь відповідну компенсацію у сумі 228 839,25.
3.Відповідач позов визнає частково, компенсацію просить стягнути в сумі визначеній судовою транспортно- товарознавчою експертизою.
ІІ. Інші процесуальні дії у справі
4.Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 16.01.2024 року було відкрите провадження та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
5.Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 21.01.2025 призначено судову транспортно–товарознавчу експертизу
6.Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 17.06.2025 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя зупинити до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №519/547/24 за позовом представника ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
7.Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 13.04.2026 справу прийнято до провадження судді Москаленко І.О. через звільнення у відставку судді ОСОБА_3 та відновлено провадження.
8.У судове засідання 07.05.2026 сторони не з`явилися, подали клопотання, в якому просили розглядати справу за їх відсутності. 
9.В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
ІІІ. Фактичні обставини встановлені Судом
10.У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя, у якому просив: визнати за ним право спільної часткової власності на 5/6 частки транспортного засобу HYMER (модель NOVA) та за ОСОБА_1 – 1/6 частки; визнати право спільної часткової власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частки транспортного засобу автомобіль УАЗ 3163-020; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половину боргу отриманого під час шлюбу для придбання транспортних засобів та повернутого після припинення шлюбу в розмірі 2500 доларів США.(справа №519/547/24).
11.Ухвалою Південного (Южного) міського суду Одеської області від 17.06.2025 провадження у цій справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя зупинити до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №519/547/24 за позовом представника ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
12.Рішенням Южного міського суду Одеської області від 27 грудня 2024 року у справі №519/547/24 позов задоволено частково. Визнано право спільної часткової власності за ОСОБА_2 на 1/2 частки транспортного засобу – «Hymer» (модель «Nova») причіп-спеціальний ПР- Фургон житловий, державний номер НОМЕР_2 . Визнано право спільної часткової власності за ОСОБА_1 на 1/2 частки транспортного засобу - «Hymer» (модель «Nova») причіп-спеціальний ПР- Фургон житловий, державний номер НОМЕР_2 . Визнано право спільної часткової власності за ОСОБА_2 на 1/2 частки транспортного засобу - автомобіль «УАЗ» 3163-020 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 . Визнано право спільної часткової власності за ОСОБА_1 на 1/2 частки транспортного засобу - автомобіль «УАЗ» 3163-020 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 . В іншій частині позову відмовлено. 
13.Постановою Одеського апеляційного суду від 18.11.2025 рішення Південного (Южного) міського суду Одеської області від 27 грудня 2024 року у справі №519/547/24 залишено без змін.
14.Отже, на час розгляду справи вже є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо поділу майна подружжя, яким встановлено статус спільної часткової власності сторін щодо спірного майна. 
15.Згідно висновку судової транспортно–товарознавчої експертизи №1802Е/25 від 21.05.2025 дійсна вартість транспортного засобу УАЗ 3163-020 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 становить 147695 грн, а транспортного засобу HYMER (модель NOVA) причіп-спеціальний ПР-фургон житловий, державний номер НОМЕР_2 - 6867 грн.
VІ. Оцінка Суду
16.Між сторонами не було досягнуто згоди щодо розподілу нерухомого майна.
17.Ураховуючи, що сторони не дійшли згоди про його добровільний поділ, а відтак таке право підлягає захисту в судовому порядку.
18.Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
19.Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
20.У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 (провадження N 61-22087св19) зроблено висновок, що "відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, не врахували, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється".
21.У цій справі Позивач пред`явив позовні вимоги саме про поділ спільного майна подружжя в порядку ст. 372 ЦК України. Вимог про припинення її права на частку у спільній частковій власності або поділ в порядку ст. 364 ЦК України Позивач не заявляла.
22.Як викладено у Постанові Верховного Суду від 2 листопада 2022 року у справі № 685/1008/20 (провадження № 61-7861св22), позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
23.У цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia». Активна роль суду проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі й застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
24.Принцип «jura novit curia» застосовується у випадку, коли позивач обґрунтовує свій позов саме такими обставинами, проте помилково посилається на певні норми права. Але застосування судом цього принципу не є безмежним.
25.Отже, принцип «jura novit curia», з одного боку, підлягає безумовному застосуванню: суд зобов`язаний застосувати правильні норми права, перекваліфікувавши позов, незалежно від посилань позивача. З другого боку, перекваліфіковуючи позов за цим принципом, суд може порушити право на справедливий суд як щодо відповідача, так і щодо позивача. У таких умовах слід зважати на принцип змагальності та рівності сторін. Сторін не можна позбавляти права на аргументування своєї позиції й надання доказів в умовах нової кваліфікації судом правовідносин (рішення Європейського суду з прав людини від 14 січня 2021 року у справі «Гусєв проти України» (скарга № 25531/12)).
26.Як багаторазово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що належні способи захисту визначені в матеріальному законі (ст. 16 ЦК України). Приватноправовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови в судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності.
27.Існує два шляхи відправлення судочинства: або суд виступає просто арбітром лише вказує в конкретній справі, хто має рацію, і все, незалежно від того, чи призведе це до відновлення права, чи до компенсації його втрати; або суд зобов`язаний зробити так, щоб судове рішення було виконано й потягло за собою відновлення права чи відповідну компенсацію.
28.Проте в судовій практиці цивільного судочинства послідовно та невпинно втілюється тенденція другого шляху, коли суди мають оцінювати способи захисту на предмет ефективності. Концепція ефективного способу захисту в своїй основі мала розширене розуміння судами обов`язку держави забезпечити ефективний засіб правового захисту за ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також у процесуальних кодексах визначено, що метою судочинства є вирішення спорів з метою ефективного захисту.
29.За змістом ст. 364 ЦК України, виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.
30.Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
31.Питання щодо поділу майна, що є у спільній частковій власності, врегульовано статтею 367 ЦК України, у відповідності до якої майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
32.Суд погоджується, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними та поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.
33.Проте, дані правовідносини сторін охоплюється ситуацією, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам тобто фактично має місце поділ спільного майна.
34.Згідно із частинами першою та другою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У разі, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
35.Велика Палата неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення.
36.Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. напр. постанови ВП ВС від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 06.04.2021 у справі № 925/642/19). Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.
37.Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Тож під час розгляду справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права / інтересу у спірних правовідносинах.
38.Одним зі способів захисту, який передбачений частиною другою статті 16 ЦК України, є визнання права; зміна правовідношення; припинення правовідношення; тощо.
39.Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 910/14224/20, провадження № 12-20гс22).
40.Суд враховує, що спір щодо користування спірним нерухомим майном триває з 2024 року, спір в добровільному порядку між сторонами вирішити неможливо, жодних домовленості вони досягнути не можуть через існуючі між ними протиріччя, що вони обидва підтвердили в судових засіданнях під час розгляду справи. Отже цей спір між співвласниками потребує остаточного вирішення судом.
41.Як зауважує Верховний Суд, перекваліфіковуючи позов за принципом jura novit curia, суд може порушити право на справедливий суд як щодо відповідача, так і щодо позивача. У таких умовах слід зважати на принцип змагальності та рівності сторін, яких не можна позбавляти права на аргументування своєї позиції в умовах нової кваліфікації.
42.Проте в даній справі, як позивач, так і відповідач надавали пояснення та докази щодо і фактичного порядку користування рухомим майном, підстави позову не є відмінними в даних правовідносин як щодо виділу, так і поділу, не зміняться і обставини справи, якими позивач обгрунтовує свої вимоги фактично і предмет позову є той самий. Отже, в даному випадку суд не порушить принцип диспозитивності цивільного судочинства, розглядаючи пред`явлені позивачем позовні вимоги, які з урахуванням тривалості спірних правовідносин і необхідності все ж таки вирішити триваючий багато років між співвласниками, відповідає критерію ефективності способу захисту порушеного права.
Щодо позовної вимоги про стягнення грошової компенсації
43.Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.
44.Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України, кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
45.Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав від інших співвласників грошову або іншу матеріальну компенсацію вартості його частки, припиняється з дня її отримання.
46.Результати аналізу зазначеної правової норми дають підстави для висновку, що у випадку надання співвласником згоди на припинення його права на частку у спільній частковій власності з одержанням від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, ризик невиплати такої грошової компенсації несе саме співвласник, який заявив вимогу про припинення його права на частку у майні.
47.Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.
48.Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд робить висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.
49.Аналогічні висновки висловлені, зокрема у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі N 210/4854/15-ц (провадження N 61-30421св18) та від 03 червня 2020 року у справі N 487/6195/16-ц (провадження N 61-46326св18).
50.Виходячи з аналізу зазначеної норми та враховуючи положенняст.ст.21,24,41 Конституції України, ст.ст.316, 317, 319, 358 та 361 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.
51.Оскільки транспортні засоби знаходиться у користування відповідача, а такожвраховуючи його згоду на виплату компенсації, з нього підлягає стягненню грошова компенсація у розмірі 77 281 грн. (147695+ 6867) / 2) за частку позивача 1/2 у транспортних засобах.
52.При визначенні саме такої суми компенсації суд враховує дійсну вартість транспортних засобів, визначену висновком судової транспортно–товарознавчої експертизи №1802Е/25 від 21.05.2025.
53.При цьому надані Позивачем скрін шоти з сайту autoria не приймаються судом до уваги, оскільки вони не є належним доказом вартості майна.
54.Крім того, Позивач не оспорювала результатів судової експертизи, з клопотаннями не зверталася.
55.За такого, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом припинення права спільної часткової власності Позивача на спірні транпортні засоби, визнання права приватної власності Відповідача на транспортні засоби та стягнення компенсації за відповідну частку майна на користь Позивача. У задоволенні вимог щодо визнання спріних транспортних засобів спільним майном подружжя та його поділ слід відмовити, адже щодо таких позовних вимог вже є рішення суду, що набрало законної сили.
V. Розподіл судових витрат між сторонами.
56.Відповідно до статті 141 ЦПК з Відповідача підлягає стягненню судовий збір.
57.Згідно із Законом України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, що подаються до суду фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; розмір ставки судового збору із позовних заяв немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
58.Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України, у відповідності до ч.1-2 даної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.
59.Виходячи з положень ст.141 ЦПК України, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 1211,20 грн. 
60.Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 - 265 ЦПК України, Суд, -
УХВАЛИВ:
1.Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя – задовольнити частково.
2.Припинити право спільної часткової власності за ОСОБА_1 на транспортний засіб - HYMER (модель NOVA) причіп-спеціальний ПР- Фургон житловий, державний номер НОМЕР_2 та автомобіль УАЗ 3163-020 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 .
3.Визнати право приватної власності за ОСОБА_2 на транспортний засіб - HYMER (модель NOVA) причіп-спеціальний ПР- Фургон житловий, державний номер НОМЕР_2 та автомобіль УАЗ 3163-020 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 .
4.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 77 281 грн. грошової компенсації її частки у вартості транспортних засобів УАЗ 3163-020 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та HYMER (модель NOVA) причіп-спеціальний ПР-фургон житловий, державний номер НОМЕР_2 .
5.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.
6.В іншій частині позовних вимог - відмовити.
7.Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.
8.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
9.Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
10.Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Південного міського суду
Одеської області І. О. Москаленко