Справа № 909/479/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15.06.2026 	 	м. Івано-Франківськ	
Господарський суд Івано-Франківської області у складі: 
судді Рочняк О. В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) матеріали справи 
за позовом:  Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармер Інжиніринг"
03039, проспект Голосіївський, будинок 42, м. Київ
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю " Дружба Агро-ІФ"
77722, вул. Набережна, будинок 87, с. Росільна, Богородчанський р-н, Івано-Франківська область
про стягнення 65 915 грн 91 коп. заборгованості

ВСТАНОВИВ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармер Інжиніринг" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю " Дружба Агро-ІФ" про стягнення 65 915 грн 91 коп. заборгованості, з яких: 57 281 грн 26 коп. - основана заборгованість, 4 612 грн 32 коп. - пеня, 3 044 грн 54 коп. - 20% річних та 977 грн 79 коп. - інфляційний втрат.
Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 14.04.2026, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановив сторонам строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення. 
Сторонам ухвалу про відкриття провадження у справі від 14.04.2026 направлено в їхні електронні кабінети, що відповідає приписам ч.11 ст.242 ГПК України та доставлено до їх електронних кабінетів 16.04.2026, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Відповідно до п.2 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Отже, ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області про відкриття провадження у справі від 14.04.2026 вручено сторонам - 16.04.2026.
Відповідно до ч.2 ст.252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Частиною 3 статті 252 ГПК України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін від учасників справи до суду не надходило.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Позиція позивача: позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення договірних зобов`язань за договором поставки Д-2 обладнання на умовах відстрочення платежу №03/11-25 від 03.11.2025 відповідач не здійснив в повному обсязі оплату отриманого товару, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 57 281 грн 26 коп. За порушення строків оплати товару відповідачу нараховано пеню, 20% річних та інфляційні втрати.
Позиція відповідача: правом на надання відзиву на позов відповідач не скористався.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, надавши оцінку доказам у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив таке.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
03.11.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фармер Інжиніринг" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА АГРО-ІФ" (покупець) укладено договір поставки Д-2 обладнання на умовах відстрочення платежу №03/11-25, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався продати, а покупець купити на умовах даного договору товар, в кількості, асортименті, цінах та на умовах поставки ("Інкотермс 2020"), що обумовлюється в специфікаціях, рахунках-фактури та/або у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з п. 1.2. договору, товаром згідно з цим договором є сільськогосподарське обладнання, елементи обладнання та інший товар, які постачаються покупцю для використання в його господарській діяльності.
В 1.4 договору визначено, що право власності переходить від постачальника до покупця в момент отримання товару покупцем згідно встановлених договором умов (базисів) поставки.
За змістом п. 2.1 договору, ціни на товар наведені в специфікаціях та/або рахунках-фактурах та включають вартість доставки товару покупцю.
Відповідно до п. 2.3. договору, оплата вартості Товару (партії Товару) здійснюється шляхом перерахування покупцем грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника в наступному порядку:
- першу частину вартості товару в розмірі 80%, покупець оплачує протягом 5 календарних днів з дати підписання даного договору (п. 2.3.1.);
- другу частину вартості товару в розмірі 20 % покупець сплачує не пізніше ніж за 3 календарні дні до дати відвантаження товару, про що сторони узгоджують дату відвантаження додатково шляхом обміну офіційними повідомленнями листом або електронною поштою (п. 2.3.2.). 
Згідно з п. 6.2 договору, у разі порушення покупцем строків оплати товару, він сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка існувала в період прострочення, за кожен день прострочення платежу та 20 % річних за неправомірне користування грошовими коштами за весь час прострочення. Неустойка нараховується по день остаточного проведення розрахунку покупцем.
В п. 8.1 договору, договір набирає чинності в момент підписання його представниками сторін та скріплення печатками його тексту і діє до 31.12.2025, а в частині зобов`язань, які виникли під час дії договору - до повного їх виконання.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем виставлено відповідачу на оплату рахунок №72 від 04.11.2025 на суму 286 406 грн 30 коп.
Відповідачем здійснено оплату за тепловентилятори згідно рахунку №72 від 04.11.2025 в сумі 229 125 грн 04 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №7237 від 11.11.2025.
Відповідно до підписаних та скріплених печатками обох сторін видаткових накладних №ФІН00000091 від 17.12.2025 на суму 135 728 грн 26 коп. та №ФІН00000095 від 29.12.2025 на суму 150 678 грн 04 коп., на виконання договірних зобов`язань позивач поставив відповідачу товар (водяні тепловентилятори) на загальну суму 286 406 грн 30 коп.
За порушення строків оплати товару відповідачу нараховано 4 612 грн 32 коп. пені, 3 044 грн 54 коп. 20% річних та 977 грн 79 коп. інфляційних втрат.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
В силу вимог статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
В ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За змістом частинам 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.
В частинах 1, 4 ст. 538 ЦК України визначено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.
За встановлених судом обставин справи, на виконання умов п.2.3 договору 11.11.2025 відповідач оплатив першу частину вартості товару в розмірі 229 125 грн 04 коп. (80%), а позивач 17.12.2025 та 29.12.2025 поставив відповідачу товар на суму 286 406 грн 30 коп.
Друга частина оплати за товар (20%), згідно з п.2.3. договору, мала відбутися також на умовах передоплати - не пізніше ніж за 3 календарні дні до дати відвантаження товару.
Однак доказів такої передоплати матеріали справи не містять.
Відтак, враховуючи приписи ч.4 ст.538 ЦК України, а також приписи частин 1, 2 ст. 692 ЦК України відповідач зобов`язаний був оплатити товар після його прийняття.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України).
Згідно із ч. 2 ст. 614 ЦК України, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідно до ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію ст. 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідач доводів позивача не спростував, доказів виконання зобов`язань за договором у повному обсязі суду не надав.
Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 57 281 грн 26 коп. основного боргу є обґрунтованими та належать до задоволення.
За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та відсотки річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
В ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У договорі сторони визначили, що у разі порушення покупцем строків оплати товару, він сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка існувала в період прострочення, за кожен день прострочення платежу та 20 % річних за неправомірне користування грошовими коштами за весь час прострочення (п. 6.2. договору).
За прострочення виконання грошового зобов`язання на підставі положень ст.625 ЦК України та пункту 6.2 договору за період з 01.01.2026 по 07.04.2026 позивачем нараховано відповідачу 4 612 грн 32 коп. пені, 3 044 грн 54 коп. 20% річних та 977 грн 79 коп. інфляційних втрат.
За перерахунком судом пені, 20% річних та інфляційних втрат, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду, розмір пені становить 4 612 грн 32 коп., розмір 20% річних - 3 044 грн 54 коп., а розмір інфляційних втрат - 1 968 грн 19 коп.
Отже, розмір інфляційних втрат за перерахунком суду є більшим ніж визначив позивач. Проте суд не вправі виходити за межі позовних вимог, а тому до задоволення належить заявлена до стягнення з відповідача сума інфляційних втрат.
Відтак, з відповідача на користь позивача у зв`язку із простроченням оплати товару належить стягнути 4 612 грн 32 коп. пені, 3 044 грн 54 коп. 20% річних та 977 грн 79 коп. інфляційних втрат.
Враховуючи вищевикладене, позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Відповідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 20, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:
позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА АГРО-ІФ" (77722, вул. Набережна, буд. 87, с. Росільна, Богородчанський р-н, Івано-Франківська область, код ЄДРПОУ 42955289) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармер Інжиніринг" (03039, проспект Голосіївський, будинок 42, м. Київ, код ЄДРПОУ 43717942) 65 915 (шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) грн 91 коп. заборгованості, з яких: 57 281 (п`ятдесят сім тисяч двісті вісімдесят одну) грн 26 коп. основного боргу, 4 612 (чотири тисячі шістсот дванадцять) грн 32 коп. пені, 3 044 (три тисячі сорок чотири) грн 54 коп. 20% річних та 977 (дев`ятсот сімдесят сім) грн 79 коп. інфляційний втрат, а також 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено та підписано 15.06.2026.

Суддя О.В. Рочняк