_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/7283/26
Провадження № 2/947/2548/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2026 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Кондратенко Ю.Д., розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ВСТАНОВИВ:
16 лютого 2026 року представник позивача адвокат Цейтліна В.Є. звернулась до суду з даним позовом, у якому просила визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , посилаючись на ті обставини, що позивачка ОСОБА_1 з 22.05.1985 року зареєстрована та постійно проживає за вказаною адресою, з нею укладено договір найму зазначеної квартири. У квартирі також зареєстрований відповідач, який тривалий час не проживає у ній без поважних причин, участі в утриманні квартири не приймає, комунальні послуги не сплачує. Реєстрація у квартирі відповідача призводить до порушення прав позивачки як основного квартиронаймача, надмірних витрат зі сплати експлуатаційних платежів та комунальних послуг, які розраховуються з кількості зареєстрованих осіб, ускладнює реалізацію позивачкою свої прав щодо житла.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.02.2026 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Відповідач у підготовче засідання не з`явився, подав 28.04.2026 року до суду заяву, якою позов визнав та просив розглядати справу у його відсутність.
Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Суд, дослідивши та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивачка з 22.05.1985 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
На підставі рішення виконкому Київської районної ради народних депутатів №1025 від 03.10.1986 року «Про переоформлення особового рахунку», розпорядженням Житлово-експлуатаційного об`єднання Київського району Одеської міської ради народних депутатів №624 від 11.10.1986 року вирішено відкрити позивачці особовий рахунок на займану нею житлову площу, що складається з двох кімнат, площею 29,5 кв.м., у квартирі АДРЕСА_1 , з правом укладення договору найму займаної нею житлової площі.
Також судом встановлено, що 01.05.2004 року між Комунальним підприємством «Дирекція єдиного замовника «Південне» та позивачкою було укладено договір найму житла в будинках комунального житлового фонду, за яким наймодавцем було надано позивачці та членам її сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у безстрокове користування житло за адресою: АДРЕСА_2 . 
Квартира перебуває у власності територіальної громади міста Одеси.
У зазначеній квартирі з 13.07.1999 року також зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , проте з 2021 року у ній не проживає, що повідомлено відповідачем у поданій ним до суду заяві, а також підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 14.01.2026 року.
Поважності причин непроживання відповідача у квартирі АДРЕСА_1 судом не встановлено, до правоохоронних органів з приводу створення йому перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 відповідач не звертався, про що свідчить відповідь Відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області №39401-2026 від 02.02.2026 року.
На підставі частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини 2 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частин 1, 2 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Положеннями статті 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 30.10.2023 року по справі №759/21930/21 Верховний Суд висловив правову позицію про те, що у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк.
У постанові від 20.09.2021 року у справі №200/17337/17 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що із урахуванням положень статті 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України, статей 64, 65, 71, 72 ЖК Української РСР, враховуючи те, що особа, яка на законних підставах вселилися в жиле приміщення як член сім`ї наймача та зареєстрована у ньому, набула рівного права із наймачем на користування жилим приміщенням, несе тягар його утримання, така особа має право на звернення до суду захистом своїх прав, зокрема і з позовом про визнання іншої особи (зокрема й наймача) такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до частини 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову.
Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у розмірі 50%.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 4-13, 76-89, 200ч.3, 206, 258-263 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 665,60 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя            Я. В. Бескровний