Справа № 372/2753/26

П О С Т А Н О В А
Іменем України

22 червня 2026 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Кравченко М.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Обухівського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черняхів Кагарлицького району Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого НВМ КЦ (клінічний центр) – діловод, реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ,,
по ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

01 травня 2026 року о 20 годині 30 хвилин в м. Обухів Київської області по вул. Київській, 2, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «ZEEKR 001» державний номерний знак НОМЕР_2 , при цьому будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди та з явними ознаками алкогольного сп`яніння а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення мовлення. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою спеціальних приладів або в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 А Правил дорожнього руху України, тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
 
Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності. Він не керував автомобілем, а керувала інша особа.
Захисник Стельникович С.А. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пояснив, що останній не перебував за кермом автомобіля, а тому не вчиняв адміністративного правопорушення, а за кермом автомобіля була інша людина, яка після зупинки, вийшла з авто і побігла. 
Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі сурового додержання законності.
Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, представника потерпілого, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважаю, що факт вчинення вказаного правопорушення підтверджується відповідними доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення від 01.05.2026 року серії ЕПР1 № 654853, рапортом працівника поліції, письмовими поясненнями свідків, оглянутим під час судового розгляду відео-записом та іншими матеріалами справи.
Згідно ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Огляд на стан сп`яніння може проводитися поліцейським на місці вчинення правопорушення або у медичному закладі, що входить до спеціально затвердженого переліку. Огляд на стан сп`яніння у медичному закладі проводиться у разі відмови водія від огляду поліцейським, у разі незгоди з результатами огляду поліцейським, якщо у водія є ознаки перебування під впливом лікарських або наркотичних препаратів, а також якщо водій став учасником ДТП в якому є постраждалі.
Також суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що автомобілем керувала інша особа, були допущені порушення порядку огляду з боку працівників поліції, оскільки з відтворених під час розгляду справи відеозаписів з камери відео спостереження та боді-камер поліцейських вбачається достатність об`єктивної інформації про обставини, які переконливо спростовують пояснення ОСОБА_1 , оскільки відеозаписом зафіксовано рух пошкодженого автомобіля на значній відстані від місця ДТП, його зупинка, після чого з місця водія вийшов саме ОСОБА_1 , на уточнююче запитання суду він підтвердив, що на відеозаписі зафіксований саме він. У подальшому саме він перебував біля автомобіля, коли приїхали працівники поліції, яким він повідомив явно неправдиву інформацію про керування автомобілем іншої неконкретизованою особою.
Під час розгляду справи в суді опитані очевидці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які стверджувально вказували на ОСОБА_1 як водія пошкодженого у ДТП автомобіля «ZEEKR 001».
З відеозаписів та пояснень очевидців вбачається відсутність порушень процедури огляду, чітко підтверджено відмови ОСОБА_1 від проходження освідування на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі. Його поведінка на місці зупинки також переконливо свідчить про достатність підстав для проведення огляду. Окрім того, в суді він підтвердив вживання алкоголю того дня перед подією. 
Пояснення ОСОБА_1 при складенні протоколу та в суді оцінюються як неправдиві, непереконливі та нічим не підтверджені, направлені на уникнення від відповідальності за скоєне.
Також слід зважити на те, що у цій справі водій притягується до адміністративної відповідальності не за керування автомобілем у стані сп`яніння, а за відмову пройти огляд на стан сп`яніння, що вказує на те, що доводи захисту не стосуються саме того виду правопорушення, яке є предметом правової оцінки судом саме у цій справі. 
Поряд із тим, під час судового розгляду знайшли об`єктивне підтвердження викладені в протоколі обставини щодо неправомірної відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Оглянутим в судовому засіданні відеозаписом та іншими дослідженими в суді доказами підтверджується достатність правових і фактичних підстав для висунення водію законної вимоги працівників поліції про необхідність огляду на стан сп`яніння, оскільки поведінка водія і спілкування із працівниками поліції давали підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння. Також тими ж доказами, а також протоколом підтверджується факт відмови водія від огляду на стан сп`яніння як на місці події, так і в закладі охорони здоров`я. Самим ОСОБА_1 факт відмови від огляду визнаний під час розгляду справи в суді, хоч він і виправдовував свої дії мотивами, які суперечать закону. 
Оцінюючи сукупність досліджених доказів, суд відхиляє доводи захисту, оскільки вони спростовані під час судового розгляду. 
Інші доводи захисту не містять підстав для закриття провадження у справі, адже не спростовують факт порушення вимог пункту 2.5 ПДР України.
Під час розгляду справи в суді, обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення спростовані не були, будь-яких належних і допустимих доказів невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення суду не подано, тому суд вважає винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведеною.
Обставини, які відповідно до ст. 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення пом`якшували відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Обставин, які відповідно до ст. 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення обтяжували відповідальність, судом не встановлено.
На підставі сукупності досліджених доказів, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий і сімейний стан, наявність постійного місця проживання, виходячи з доведеності вини порушника та визнанні її останнім, вважаю за необхідне призначити стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки на думку суду застосування до нього саме такого виду адміністративного стягнення є достатнім заходом впливу для виправлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових правопорушень в подальшому. 
Згідно ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 23, 27, 33, 34, 35, 40-1, 130, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ,     ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Згідно ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в порядку виконання постанови штраф має бути сплачений на рахунок - Отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./м.Київ/21081300; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Номер рахунку (IBAN): UA488999980313030149000010001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,     ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 , на користь Державної судової адміністрації України на рахунок № UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету – 22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) – 37993783; банк отримувача – Казначейство України (УАП); отримувач коштів – ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106 судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп. згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України “Про судовий збір”.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга, подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення постанови – з дня отримання її копії.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби та з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Строк пред`явлення до виконання постанови - три місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя М.В. Кравченко