Справа № 740/1125/26 
Провадження № 2/740/1335/26 

Р І Ш Е Н Н Я
з а о ч н е
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Дударця Д.В.,
за участю секретаря Каленіченко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Ніжинська міська рада Чернігівської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача
У березні 2026 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Вертелецька Л.А., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Ніжинська міська рада Чернігівської області.
Позов мотивовано тим, що 24 липня 1987 року на ім`я ОСОБА_3 був виданий ордер на право зайняття ним, позивачем як його дружиною та дітьми: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився онук позивача - відповідач у справі ОСОБА_2 , місце проживання якого було зареєстровано у зазначеній квартирі, в якій на той час проживала його мати - дочка позивача ОСОБА_7 . 
У зв`язку зі смертю чоловіка позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 та відсутності інших членів сім`ї, оскільки її син помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а повнолітні дочки змінили місце проживання, позивач стала наймачем вищевказаного нерухомого майна. 
Як зазначено у позовній заяві, на теперішній час у спірній неприватизованій квартирі зареєстровані позивач та її онук ОСОБА_2 , який в ній не проживає з 2005 року, а в 2021 році взагалі виїхав на постійне місце проживання до Польщі. 
Витрати, пов`язані зі сплатою комунальних платежів, відповідач не несе, особистих його речей в квартирі не має. 
Перешкод у користуванні майном відповідачу ніхто не чинив, останній добровільно змінив місце проживання і цим житлом не цікавиться та не користується ним понад 6 місяців. Реєстрація ОСОБА_2 в спірній квартирі позбавляє позивача змоги її приватизувати.
Враховуючи наведене, позивач просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . 
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 
Ухвалою судді від 27.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, задоволено клопотання про витребування доказів та виклик свідків. 
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася. Від її представника адвоката Вертелецької Л.А. надійшла до суду заяву про розгляд справи без їх участі, у якій позов просила задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання рекомендованого поштового повідомлення за зареєстрованим місцем проживання та розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України», про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ніжинської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань у справі суду не надав.
У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Згідно з положеннями частини 8 статті 178, частини 4 статті 223 та частини 1 статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі ордеру від 24 липня 1987 року квартира АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_3 на сім`ю у складі п`яти осіб: він, дружина ОСОБА_1 та діти: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_9 .
Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На підставі ордеру позивач продовжує проживати у спірній квартирі, що підтверджується інформацією, наданою комунальним підприємством «НУВКГ» від 27.01.2026 № 41.
На час подання позовної заяви відповідно до відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у спірній квартирі зареєстровані: позивач ОСОБА_1 та її онук ОСОБА_2 – відповідач у справі.
Згідно з актом № 1433/09-16 про обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 20 листопада 2023 року ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 та виїхав у Польщу.
Норми права, які були застосовані судом
Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. 
Стаття 71 ЖК України установлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, згідно з частинами першою, другою якої при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.
У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті (частина п`ята статті 71 ЖК України).
Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Під час вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи в жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ЦПК України щодо оцінки доказів. Суд має всебічно перевірити доводи сторін щодо поважності причин відсутності такої особи у жилому приміщенні понад зазначені в статті 71 ЖК України строки (постанова Верховного Суду від 26 вересня 2024 року в справі № 183/271/22).
Вичерпного переліку поважних причин відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів (постанова Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 182/6536/13).
У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2022 року в справі № 755/1139/18).
У постанові Верховного Суду від 17 червня 2024 року в справі № 404/9215/19 зазначено, що в справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
У постанові Верховного Суду від 03 квітня 2024 року в справі № 161/126/23 вказано, що процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідачів понад встановлені ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, у цей строк перериває строк тимчасової відсутності. За тимчасової відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому під час розгляду позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Аналогічні за змістом висновки міститься, зокрема, в постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року в справі № 490/12384/16-ц, від 22 листопада 2018 року в справі № 760/13113/14-ц, від 26 лютого 2020 року в справі № 333/6160/17, від 18 березня 2020 року в справі № 182/6536/13-ц, від 25 серпня 2020 року в справі № 569/12832/16-ц, від 22 грудня 2021 року в справі № 758/12823/17, від 19 січня 2022 року в справі № 344/9319/19.
Мотивована оцінка та висновки суду
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя, четверта статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
У справі судом встановлено, що ОСОБА_2 не проживав у квартирі АДРЕСА_1 понад шість місяців до звернення позивача з позовом без поважних причин.
Згідно з актами № 524/09-16 та № 416/09/16 про обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 10.07.2024, 29.05.2025 ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , а з витребуваної за ухвалою суду від 27.03.2025 у Головному центрі обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вбачається його виїзд за кордон.
У зв`язку з викладеним позовні вимоги підлягають задоволенню як обґрунтовані та підтверджені належними і допустимими доказами.
На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 27, 77, 81, 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України, статтями 9, 71,72 ЖК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Ніжинська міська рада Чернігівської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини 5 статті 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета: Ніжинська міська рада Чернігівської області, ЄДРПОУ 34644701, адреса: пл. Франка, буд. 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600.

Суддя Дмитро ДУДАРЕЦЬ