Справа №: 398/190/26	

провадження №: 2/398/1659/26
РІШЕННЯ
Іменем України 
"22" квітня 2026 р. м.Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області 
у складі: головуючого судді Голосеніної Т.В.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні м.Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ часток земельної ділянки в натурі,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки земельної ділянки в натурі.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.2018 року, позивачу належить на праві власності 1/2 частка земельної ділянки, кадастровий номер 3520380400:02:000:0138, що знаходиться на території Олександрівської сільської ради Олександрійського району, площею 5,3495 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ще 1/2 зазначеної земельної ділянки перебуває у власності ОСОБА_3 . Земельну ділянку позивач та ОСОБА_3 отримали у спадок після смерті бабусі ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину на даний час та і не отримала.
Окрім цього, позивачу також належить 1/4 земельної ділянки, кадастровий №3520380400:02:000:0139, що знаходиться на території Олександрівської сільської ради Олександрійського району, площею 5,3496 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Інші частки земельної ділянки кадастровий №3520380400:02:000:0139 належать – 1/2 частка ОСОБА_2 , 1/4 частка ОСОБА_3 . Зазначена земельна ділянка також отримана у спадок від бабусі ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На даний час позивач має потребу у вільному користуванні та розпорядженні своїми частками земельних ділянок та у зв`язку з цим має бажання їх виділити, а оскільки одна зі спадкоємців – ОСОБА_3 до теперішнього часу не отримала свідоцтво про прийняття спадщини та не зареєструвала своє право на спірні земельні ділянки, поділити земельні ділянки з відповідачами у досудовому порядку не має можливості.
Просить поділити земельну ділянку площею 5,3495 га, кадастровий №3520380400:02:000:0138 та виділити позивачу 1/2 частку, площею 2,6748 га, як самостійний об`єкт, позначений на плані поділу земельної ділянки під АДРЕСА_1 та виділити ОСОБА_3 у власність в натурі 1/2 частку зазначеної земельної ділянки. Площею 2,6748 га, як самостійний об`єкт, позначений на плані під №1; припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 5,3495 га, кадастровий №3520380400:02:000:0138, що знаходиться на території Олександрівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області.
Також просить виділити позивачу у власність в натурі 1/4 частку земельної ділянки, кадастровий №3520380400:02:000:0139, площею 1,3374 га, як самостійний об`єкт, позначений на плані поділу під №1.
У підготовче засідання позивач та її представник ОСОБА_5 не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до поданої заяви представник позивача Гулян Я.В. просила справу розглянути без його участі та участі позивача, позовні вимоги задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 у підготовче засідання також не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву відповідно до якої позовні вимоги визнала в повному обсязі, справу просила розглядати без її участі.
Відповідач ОСОБА_6 у підготовче засідання також не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до заяви представника відповідача – адвоката Позненка Ю.В. позовні вимоги визнав в повному обсязі щодо вимог, заявлених позивачем.
Відповідно до ч.1 ст.196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.
Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Оскільки відповідачами у підготовчому судовому засіданні визнані позовні вимоги в повному обсязі суд вважає можливим ухвалити рішення у справі.
Дослідивши у підготовчому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 прийняли у спадщину по 1/2 частці земельної ділянки кадастровий №3520380400:02:000:0138, що знаходиться на території Олександрівської сільської ради Олександрійського району, площею 5,3495 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті ОСОБА_4 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку земельної ділянки видано на ім`я ОСОБА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку земельної ділянки ще не видане.
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.04.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 прийняли у спадщину по 1/2 частці від 1/2 частки земельної ділянки кадастровий №3520380400:02:000:0139, що знаходиться на території Олександрівської сільської ради Олександрійського району, площею 5,3495 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті ОСОБА_4 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку земельної ділянки видано на ім`я ОСОБА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку земельної ділянки ще не видане.
Також, судом встановлено, що 1/2 частка земельної ділянки кадастровий №3520380400:02:000:0139 належить на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.05.2018 року.
Факт належного прийняття спадщини також підтверджується матеріалами спадкової справи №121/2005 щодо майна померлої ОСОБА_4 , яка розпочата 25.03.2006 року.
Окрім цього, у матеріалах спадкової справи наявне свідоцтво про одруження, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_7 уклала шлюбу з ОСОБА_8 та змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».
Таким чином, судом встановлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . 
Позивач та відповідач ОСОБА_2 , відповідно до ст.1296 ЦК України отримали свідоцтво про прийняття спадщини, проте відповідач ОСОБА_3 до теперішнього часу не свідоцтво про прийняття спадщини не отримала, та, відповідно, не зареєструвала своє право власності на земельні ділянки у відповідних державних органах.
Відповідно до вимог ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Особам (їх спадкоємцям), які мали у власності земельні ділянки до 15 травня 1992 року (з дня набрання чинності Земельним кодексом України), земельні ділянки не повертаються.
Відповідно до ч.2 ст.79-1 ЗК України формування земельних ділянок здійснюється, серед іншого, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.
Частиною 6-7 ст.79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Земельні ділянки можуть бути об`єднані, якщо вони мають однакове цільове призначення. У разі поділу земельної ділянки, об`єднання земельних ділянок сформовані земельні ділянки зберігають своє цільове призначення.
Винесення в натурі (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
Частиною 1 ст. 81 ЗК України зазначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, серед інших, прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Відповідно до положення ч. 1ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).
За змістом ч.ч. 1, 3, 4 ст. 86 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.
Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.
Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
У приписах ч.ч.1,3 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
За правилом ч.1 ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.
Відповідно до положень ч.1 ст.364, ч.2 ст.367 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Правовою позицією Верховного суду встановлено, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документ для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку (Постанова Верховного Суду у складі колегії судів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 лютого 2021 року по справі N 609/1231/19) 
На підтвердження факту можливості проведення розподілу земельної ділянки позивачем надано схеми поділу земельних ділянок, згідно висновків яких поділ земельних ділянок можливий.
Отже, враховуючи вищевикладене, право власника земельної ділянки закріплено законодавчо та для звернення до суду за вирішенням питання про виділ земельної ділянки в натурі зі спільної часткової власності не вимагає наявність спору, а вимагає наявність факту відмови у погодженні виділу часток.
Відповідно до вимог позову позивач зазначає, що неотримання відповідачем ОСОБА_3 свідоцтва про право власності за спадщину за законом, та непроведення нею державної реєстрації на спірні земельні ділянки, позбавляє позивача можливості вільно володіти та розпоряджатися своїми частками. 
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, за винятком якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Згідно роз`яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
Суд зазначає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує.
Позивачем при зверненні до суду у позовній заяві не зазначено, чи перебуває спірна земельна ділянка в оренді у третіх осіб.
У судовому засіданні зазначене питання не ставилося та не з`ясовувалося з наступних підстав.
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно з частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України,Законом України «Про оренду землі».
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Положеннями статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Згідно з частиною четвертою статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем, а відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно до статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Відповідно до статті 110 ЗК України на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження.
Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб, такими як орендарі. Перехід права власності на земельну ділянку, зміна її цільового призначення не припиняє встановлених обмежень, обтяжень.
Поділ чи об`єднання земельних ділянок не припиняє дії обмежень, обтяжень, встановлених на земельні ділянки, крім випадків, коли обмеження (обтяження) поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої нової земельної ділянки.
Передача земельної ділянки в оренду і є таким обтяженням права власника земельної ділянки. 
Поділ земельної ділянки не припиняє права оренди на неї орендаря, оскільки уся передана в оренду земельна ділянка буде поділена і перейде у декілька сформованих земельних ділянок. Тому договір оренди земельної ділянки не припиняє своєї дії. Поділ чи об`єднання земельних ділянок не припиняє дії обмежень, обтяжень, встановлених на земельні ділянки, крім випадків, коли обмеження (обтяження) поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої нової земельної ділянки. Передача земельної ділянки в оренду і є таким обтяженням права власника земельної ділянки.
Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами. Тобто орендар має абсолютний захист права оренди. Тимчасове володіння нерухомими речами може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації такого права на це майно у встановленому порядку, тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право тимчасового володіння, визнається тимчасовим фактичним володільцем нерухомого майна та його користувачем протягом строку дії договору оренди. У контексті спору щодо земельної ділянки, переданої в оренду, тимчасовим володільцем такої земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право оренди землі.
Таким чином, поділ спірної земельної ділянки в натурі жодним чином не може порушити законних прав та інтересів третіх осіб щодо оренди земельної ділянки, а тому зазначене питання не вирішувалося під час розгляду справи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.04.2025 року у справі №357/3145/20 зазначила, що зазначила, що поділ спільного майна (ст. 367 ЦК України) відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні (ст. 364 ЦК України) тим, що в разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається.
За наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні надалі не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися в результаті його поділу й належать позивачеві та відповідачеві.
За наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. Суд, застосовуючи приписи ст. 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно позивача й залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації прав є судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , щодо виділу їй в натурі 1/2 частки земельної ділянки кадастровий № 3520380400:02:000:0138 та 1/4 частки земельної ділянки кадастровий №3520380400:02:000:0139, підлягає задоволенню.
Оскільки позивачем не ставилося питання про стягнення з відповідачів судових витрат, останні залишаються за позивачем.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями10,12,13,76,81,89,196,263-265,354-355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ часток земельної ділянки в натурі – задовольнити.
Поділити земельну ділянку площею 5,3495 га, кадастровий №3520380400:02:000:0138, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Олександрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області виділивши:
ОСОБА_1 у власність в натурі зі складу земельної ділянки площею 5,3495 га, кадастровий №3520380400:02:000:0138, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Олександрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області в рахунок належної ОСОБА_1 1/2 частки – земельну ділянку, площею 2,6748 га, як самостійний об`єкт, позначену під №2 на плані поділу земельної ділянки за кадастровим №3520380400:02:000:0138, виготовлену спеціалістом ФОП ОСОБА_10 ;
ОСОБА_11 у власність в натурі зі складу земельної ділянки площею 5,3495 га кадастровий №3520380400:02:000:0138 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Олександрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області в рахунок належної ОСОБА_11 1/2 частки – земельну ділянку, площею 2,6748 га, як самостійний об`єкт, позначену під №1 на плані поділу земельної ділянки за кадастровим №3520380400:02:000:0138, виготовлену спеціалістом ФОП ОСОБА_10 .
Припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 5,3495 га кадастровий №3520380400:02:000:0138 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Олександрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області.
Виділити ОСОБА_1 у власність в натурі зі складу земельної ділянки площею 5,3496 га кадастровий №3520380400:02:000:0139 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Олександрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області в рахунок належної ОСОБА_1 1/4 частки – земельну ділянку, площею 1,3374 га, як самостійний об`єкт, позначений під №1 на плані поділу земельної ділянки за кадастровим №3520380400:02:000:0139, виготовлену спеціалістом ФОП ОСОБА_10 , припинивши для ОСОБА_1 правовідносини спільної часткової власності.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;
Відповідачі:  ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , міце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Т.В.Голосеніна