ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 року м.Чернігів Справа № 620/2482/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді - Клопота С.Л. 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,, 

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить наступне.
1. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягають у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 29.01.2020 по 02.09.2022 включно, а саме: не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови.
2. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення за 2020, 2021 та 2022 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021 та 2022 роки, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 цієї постанови, а також з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, у відповідні роки, на відповідний тарифний коефіцієнт, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням проведених раніше виплат, одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 статті 15 закону № 2011-ХІІ у зв`язку зі звільненням з військової служби за станом здоров`я, в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби на день його звільнення, обчисленого із розміру посадового окладу 6150,00 грн. та розміру окладу за військове звання 1790,00 грн. визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на відповідні тарифні коефіцієнти, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
4. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням проведених раніше виплат, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2016 року по 2022 рік в кількості 98 (дев`яносто вісім) календарних днів, обчисленої із розміру посадового окладу 6150,00 грн. та розміру окладу за військове звання 1790,00 грн. визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на відповідні тарифні коефіцієнти, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
5. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням проведених раніше виплат, компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку за 2022 рік - 25 календарних дні, обчислену із розміру посадового окладу 6150,00 грн. та розміру окладу за військове звання 1790,00 грн. визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на відповідні тарифні коефіцієнти, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою судді від 17.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.
Відповідачем подано відзив на позов, у якому останній позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд враховує таке. 
ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ), у період з січня 2016 року по 02.09.2022 року, проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Наказом начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12.08.2022 року № 89 Позивача було звільнено з військової служби за станом здоров`я.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.09.2022 року № 236 Позивача було виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та знято зі всіх видів забезпечення.
Відповідно до Архівної довідки (Вих. № 179/1/918 від 27.01.2026) наданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України на адвокатський запит від 19.01.2026 року № 01 (далі - Архівна довідка), вбачається, що Відповідач у період з 29.01.2020 по 03.09.2022 (день виключення зі списків особового складу ЧЗВ ВСП) невірно встановив Позивачу розмір посадового окладу та окладу за військове звання, що призвело до виплати йому всіх видів грошового забезпечення в меншому розмірі на суму 232705,16 (двісті тридцять дві тисячі сімсот п`ять гривень, 16 копійок) гривень.
Вважаючи дії Відповідача щодо встановлення Позивачу посадового окладу та окладу за військове звання в розмірах, що є меншими ніж розміри, встановлені законодавством у 2020, 2021 2022 роках, протиправними, Позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеною законом. Право на своєчасне одержання винагороду за працю захищається законом.
Згідно частини 1 ст. 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 № 2232-ХІІ військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язана із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.
Військова служби є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання праці військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх трудових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.
Так, частинами 1-4 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі - Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Приписами ч. 4 статті 9 закону № 2011-XII визначено, що грошове забезпечений виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
На виконання статті 9 закону № 2011-XII пунктом 2 постанови Кабінету Міністри України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до п. 10 постанови № 704 Ця постанова набирає чинності з 1 березня 2018 року.
Пунктом 1 постанови № 704 затверджено:
тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, прапорщицького і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1;
схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
При цьому згідно п. 4 постанови № 704 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січні календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12,13, 14.
З 01.03.2018 року Відповідач, при визначенні Позивачу розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, керувався приписами пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до Постанови № 704, але вибірково - тільки в частині округлення розмірів обчислених окладів.
Пункт 4 Постанови № 704 в первинній редакції, в редакції після внесення змін та в поточній редакції не передбачав та не передбачає округлення обчислених посадових окладів та окладів за військове звання.
Так, в первинній редакції пункт 4 Постанови № 704 визначав: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними ; званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14».
В редакції зі змінами, внесеними Постановою № 103, пункт 4 Постанови № 704 визначав: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12, 13 і 14».
Тобто, ані первинна редакція пункту 4 Постанови № 704, ані редакція зі змінами, не передбачають округлення розміру посадових окладів та окладів за військове звання.
Водночас, таке округлення посадових окладів та окладів за військове звання передбачено саме Примітками до Додатків 1, 14 до Постанови № 704.
Зокрема, згідно пункту 1 Примітки Додатку 1 до Постанови № 704 встановлено: «Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень».
Аналогічно, згідно Примітки Додатку 14 до Постанови № 704 визначено: «Оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень».
При цьому з 01.03.2018 року відповідач встановив позивачу розмір посадового окладу та розмір окладу за військове звання округливши їх значення до 10 грн., як того вимагає пункт 1 Примітки Додатку 1 та Примітка Додатку 14 до Постанови № 704.
Отже, Відповідач, виплачуючи Позивачу грошове забезпечення, керувався саме пунктом 1 Примітки Додатку 1 та Приміткою Додатку 14 до Постанови № 704, але застосовував приписи вказаних нормативно-правових актів вибірково.
Такий підхід відповідача до застосування у своїй діяльності приписів законодавства прямо суперечить статті 19 Конституції України, у якій закріплена заборона державним органам діяти поза законом.
Відповідачу з 01.03.2018 року достовірно відомо про існування приписів пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до Постанови № 704. Але відповідач, діючи в своїх інтересах та обмежуючи права Позивача, застосував зазначені вище нормативно-правові акти вибірково, чим прямо порушив, зокрема, вимоги статті 19 Конституції України.
Щодо зазначених вище зміни до п. 4 Постанови № 704 внесені пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103), суд зазначає наступне.
Так, в пункті 6 Постанови № 103 зазначено: «Внести зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються».
У постанові Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374; 2018 р., № 4, ст. 165): 
1) пункт 4 викласти в такій редакції: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
Водночас постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року за справою № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
12.05.2023 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» (далі Постанова № 481).
Пунктом 2 Постанови № 481 встановлено: «Внести зміну до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374), виклавши абзац перший в такій редакції: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Установлено, що видатки, пов`язані з виконанням пункту 2 цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, передбачених у державному бюджеті на відповідний рік для утримання відповідних державних органів (п. 3 Постанови № 481).
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2025 року у справі № 320/29450/24 визнано дії Кабінету Міністрів України при прийнятті Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 неправомірними. Визнано протиправним та нечинним пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2025 року у справі № 320/29450/24 набрала законної сили 18 червня 2025 року.
Тобто з 18.06.2025 та на сьогоднішній день пункт 4 Постанови № 704 діє в попередній редакції:
На дату виключення зі списків особового складу Позивачу встановлено посадовий оклад за 19 тарифним розрядом (тарифний коефіцієнт 2,48) обчислений відповідачем в розмірі 4370,00 грн., що підтверджено особистими картками на грошове забезпечення Позивача за 2020-2022 роки.
Згідно пункту 1 Примітки додатку 1 до постанови № 704 посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
Так, згідно додатку 1 до постанови № 704, для посадового окладу з 19 тарифним розрядом визначений тарифний коефіцієнт 2,48.
Отже для визначення розміру посадового окладу за 19 тарифним розрядом необхідно помножити розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на тарифний коефіцієнт 2,48.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від № 294-ІХ встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року для працездатних осіб - 2102 гривні.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від № 1082-ІХ встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2021 року для працездатних осіб - 2270 гривні.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від № 1928-ІХ встановлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2022 року для працездатних осіб - 2481 гривні.
Отже з 29.01.2020 по 31.12.2020 посадовий оклад позивача за 19 тарифним розрядом має бути визначений шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року 2102 грн. на тарифний коефіцієнт 2,48.
Таким чином, посадовий оклад позивача мав бути виплачений за період з 29.01.2020 по 31.12.2020 в розмірі 5210 грн. на місяць (2102 грн. * 2,48 = 5210 грн.).
З 01.01.2021 по 31.12.2021 посадовий оклад позивачу за 19 тарифним розрядом має бути визначений шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року 2270 грн. на тарифний коефіцієнт 2,48.
Посадовий оклад мав бути виплачений позивачу за період з 31.01.2021 по 31.12.2021 в розмірі 5630 грн. на місяць (2270 грн. * 2,48 = 5630 грн.).
З 01.01.2022 по 02.09.2022 посадовий оклад позивачу за 19 тарифним розрядом має бути визначений шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року 2481 грн. на тарифний коефіцієнт 2,48.
Посадовий оклад мав бути виплачений позивачу за період з 01.01.2022 по 02.09.2022 в розмірі 6150 грн. на місяць (2481 грн. * 2,48 = 6150 грн.).
У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
Тобто, відповідно до приписів статті 9 Закону № 2011-ХІІ, Законів України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», пункту 1 Примітки додатку 1 до постанови № 704 розмір посадового окладу позивача має складати:
- з 29.01.2020 по 31.12.2020 - 5210,00 грн. на місяць;
- з 01.01.2021 по 31.12.2021 - 5630,00 грн. на місяць;
- з 01.01.2022 по 02.09.2022 - 6150,00 грн. на місяць.
Проте, відповідач встановив та виплачував позивачу посадовий оклад в період з 29.01.2020 по 02.09.2022 в розмірі 4370,00 грн. на місяць, що призвело до виплати позивачу грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань), які обчислюються виходячи із, зокрема, розміру посадового окладу, та окладу за військовим званням у меншому розмірі.
Крім цього, в період з 29.01.2020 по 02.09.2022 позивач мав військове звання «капітан».
Відповідачем позивачу, було встановлено оклад за військовим званням за період з 29.01.2020 по 02.09.2022 в розмірі 1270,00 грн. на місяць.
Згідно Примітки Додатку 14 до постанови № 704 оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
Так, згідно додатку 14 до постанови № 704, для військового звання «капітан» визначений тарифний коефіцієнт 0,72.
Для визначення розміру окладу за військовим званням «капітан» необхідно помножити розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт 0,72.
Отже розмір окладу за військове звання позивача має бути визначений шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб:
За період з 29.01.2020 по 31.12.2020 встановленого законом на 01 січня 2020 календарного року 2102 грн. на тарифний коефіцієнт 0,72;
За період з 01.01.2021 по 31.12.2021 встановленого законом на 01 січня 2021 календарного року 2270 грн. на тарифний коефіцієнт 0,72;
За період з 01.01.2022 по 02.09.2022 встановленого законом на 01 січня 2022 календарного року 2481 грн. на тарифний коефіцієнт 0,72.
У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
Таким чином оклад за військовим званням позивача мав бути виплачений:
за період з 29.01.2020 по 31.12.2020 в розмірі 1510 грн. на місяць (2102 грн. * 0,72 = 1513,44 ~ 1510,00 грн. на місяць);
за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 в розмірі 1630,00 грн. на місяць (2270 грн. * 0,72 = 1634,40~ 1630,00 грн.);
за період з 01.01.2022 по 02.09.2022 в розмірі 1790,00 грн. на місяць (2481 грн. * 0,72 = 1786,32~ 1790,00 грн.).
Тобто, відповідно до приписів статті 9 закону № 2011-ХП, Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Примітки додатку 14 до постанови № 704 розмір окладу за військове звання позивача має складати на місяць:
за період з 29.01.2020 по 31.12.2020 в розмірі 1510,00 грн. на місяць;
за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 в розмірі 1630,00 грн. на місяць;
за період з 01.01.2022 по 02.09.2022 в розмірі 1790,00 грн. на місяць.
Проте відповідач встановив та виплачував оклад за військовим званням позивачу на місяць з 29.01.2020 по 02.09.2022 в розмірі 1270,00 грн. на місяць.
Зазначене призвело до виплати позивачу грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань,) які обчислюються виходячи із розміру посадового окладу та окладу за військове звання, меншому розмірі.
Поряд з цим частиною 3 пункту 5 постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Відповідачем позивачу щорічно раз на рік виплачувалась грошова допомога для оздоровлення, в розмірі місячного грошового забезпечення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, розмір якого обчислений виходячи із розміру посадового окладу з 29.01.2020 по 02.09.2022 - 4370 грн. на місяць, та розміру окладу за військове звання на місяць з 29.01.2020 по 02.09.2022 - 1270 грн. на місяць.
Відповідно до особистих карток грошового забезпечення позивача , йому було нарахована та виплачена:
грошова допомога для оздоровлення:
- у 2020 році у розмірі 15605,07 грн.;
- у 2021 році у розмірі 15605,07 грн.;
- у 2022 році у розмірі 20062,468 грн.
матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань:
- у 2020 році у розмірі 15605,07 грн.;
- у 2021 році у розмірі 15605,07 грн.;
- у 2022 році у розмірі 20537,07 грн.
Проте, грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань мають бути обчислені та нараховані із розміру грошового забезпечення, яке обраховане виходячи із розмірів посадового окладу:
- з 29.01.2020 по 31.12.2020 - 5210,00 грн. на місяць;
- з 01.01.2021 по 31.12.2021 - 5630,00 грн. на місяць;
- з 01.01.2022 по 02.09.2022 - 6150,00 грн. на місяць.
та розміру окладу за військове звання:
з за період з 29.01.2020 по 31.12.2020 в розмірі 1510,00 грн. на місяць;
• за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 в розмірі 1630,00 грн. на місяць;
• за період з 01.01.2022 по 02.09.2022 в розмірі 1790,00 грн. на місяць.
і складати:
грошова допомога для оздоровлення
- у 2020 році у розмірі 18594,9600 грн.;
- у 2021 році у розмірі 20089,91,00 грн.;
- у 2022 році у розмірі 28240,728 грн;
матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань:
- у 2020 році у розмірі 18594,96 грн.;
- у 2021 році у розмірі 20089,91 грн.;
- у 2022 році у розмірі 28908,88 грн.
Крім цього, відповідно до ч.2 статті 15 закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.09.2022 року № 236 Позивача було виключено зі списків особового складу частини та знято зі всіх видів забезпечення з 03 вересня 2022 року.
У зв`язку зі звільненням з військової служби, відповідно до приписів ч.2 статті 15 закону № 2011-XII, згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.09.2022 року № 236 Позивачу виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 50% грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, що підтверджено витягом з вищезазначеного наказу.
При цьому обчислена одноразова грошова допомога при звільненні із розміру грошового забезпечення Позивача, розмір якого обчислений виходячи із розміру посадового окладу 4370,00 грн. та окладу за військове звання в розмірі 1270,00 грн. та склала 71879,75 (сімдесят одна тисяча вісімсот сімдесят дев`ять гривень, 75 копійок) грн., що в свою чергу не відповідає діючому законодавству України.
Одноразова грошова допомога, передбачена ч.2 статті 15 закону № 2011- ХІІ виплачена мені при звільненні з військової служби, має бути обчислена виходячи із розміру місячного грошового забезпечення на дату звільнення 03.09.2025, яке нараховане виходячи із розмірів посадового окладу 6150,00 грн., та розміру окладу за військове звання 1790,00 грн. та дорівнювати 101181,08 (сто одна тисяча сто вісімдесят одна гривня, 8 копійок) гривень.
Також, Пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту передбачено, що учасникам бойових дій надаються такі пільги, а саме: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (абзац перший пункту 14 статті 10-1 Закону).
Згідно з абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям- жінкам, які мають дітей.
У зв`язку зі звільненням з військової служби, відповідно до приписів ч.2 статті 15 закону № 2011-XII, згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.09.2022 року № 236 Позивачу виплачено компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, за 2016-2022 роки в кількості 98 (дев`яносто вісім) календарних днів.
При цьому обчислена компенсація із розміру грошового забезпечення Позивача, розмір якого обчислений виходячи із розміру посадового окладу 4370,00 грн. та окладу за військове звання в розмірі 1270,00 грн. та склала 67087,76 (шістдесят сім тисяч вісімдесят сім гривень, 76 копійок) грн., що в свою чергу не відповідає діючому законодавству України.
Компенсація за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, має бути обчислена виходячи із розміру місячного грошового забезпечення на дату звільнення 03.09.2025, яке нараховане виходячи із розмірів посадового окладу 6150,00 грн., та розміру окладу за військове звання 1790,00 грн. та дорівнювати 94435,67 (дев`яносто чотири тисячі чотириста тридцять п`ять гривень, 67 копійок) гривень.
Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.09.2022 року № 236 Позивачу виплачено компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку за 2022 рік - 25 календарних дні.
При цьому обчислена компенсація із розміру грошового забезпечення Позивача, розмір якого обчислений виходячи із розміру посадового окладу 4370,00 грн. та окладу за військове звання в розмірі 1270,00 грн. та склала 17114,22 (сімнадцять тисяч сто чотирнадцять гривень, 22 копійки) грн., що в свою чергу не відповідає діючому законодавству України.
Компенсація має бути обчислена виходячи із розміру місячного грошового забезпечення на дату звільнення 03.09.2025, яке нараховане виходячи із розмірів посадового окладу 6150,00 грн., та розміру окладу за військове звання 1790,00 грн. та дорівнювати 24090,73 (двадцять чотири тисячі дев`яносто гривень, 73 копійки) гривень.
Таким чином, відповідно до проведеного розрахунку, який відповідає вимогам законодавства України, відповідач не здійснив виплату грошового забезпечення позивачу на суму 232705,16 (двісті тридцять дві тисячі сімсот п`ять гривень, 16 копійок) гривень.
Щодо компенсації податку на доходи фізичних осіб утриманого із грошового забезпечення, нарахованого за період з 29.01.2022 по 03.09.2022, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 вказаного Закону).
Із системного аналізу чинного законодавства слідує, що відносини публічної служби є предметом конституційного та адміністративного права. Підстави виникнення, проходження і припинення служби визначені не трудовим, а спеціальним законодавством, за приписами якого повинні розглядатися спори з участю публічних службовців. У разі відсутності відповідних положень у конституційному або адміністративному законодавстві суд може додатково застосувати трудове законодавство, якщо така можливість передбачена у спеціальному законі.
У разі, коли така можливість застосування трудового права у спеціальному законі не передбачена, то за правилами частини шостої статті 7 КАС України суд застосовує закон, який регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), навівши у рішенні відповідні доводи.
Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.
Так, економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці, визначає Закон України від 24.03.1995 №108/95-ВР «Про оплату праці», відповідно до статті 1 якого заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу; розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
Відповідно до статті 2 зазначеного Закону основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.02.2020 у справі №821/1083/17, що була підтримана у постанові від 13.05.2020 у справі №810/451/17, висловлено правову позицію, відповідно до якої нормами статей 116, 117 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, передбачена ст.117 КЗпП України.
При цьому, під належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).
Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.
Згідно з пунктом 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Відповідно до підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.
Як передбачено підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок.
Відповідно до абзацу 5 пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки, справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Враховуючи те, що обов`язок щодо нарахування, утримання та сплати податку із суми доходу та відповідальність за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) податку покладається на юридичну особу (її філію, відділення, інший відокремлений підрозділ), суд вважає, що визначення суми ПДФО та інших передбачених законом податків, зборів покладається саме на відповідача.
Пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально- виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового та начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
31 травня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №375 «Про внесення змін до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», згідно із якими грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Згідно з пунктом 4 Порядку виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 5 Порядку грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Таким чином, виплачене на користь позивача грошове забезпечення (основне, додаткове та одноразове) за період з 29.01.2022 по 13.08.2025, із застосуванням при обчисленні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, входить до складу грошового забезпечення, належного військовослужбовцю під час звільнення з військової служби, відноситься до виплат, право на які позивач набув у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, відноситься до загального оподатковуваного доходу, через що в розглядуваному випадку підлягають імперативному застосуванню приписи вище наведеного Порядку.
За таких обставин суд зазначає, що відповідач повинен виплатити позивачу суму податку на доходи фізичних осіб.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.
Підстави для повернення судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору. 
Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, – задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягають у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 29.01.2020 по 02.09.2022 включно, а саме: не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення за 2020, 2021 та 2022 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021 та 2022 роки, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 цієї постанови, а також з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, у відповідні роки, на відповідний тарифний коефіцієнт, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням проведених раніше виплат, одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 статті 15 закону № 2011-ХІІ у зв`язку зі звільненням з військової служби за станом здоров`я, в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби на день його звільнення, обчисленого із розміру посадового окладу 6150,00 грн. та розміру окладу за військове звання 1790,00 грн. визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на відповідні тарифні коефіцієнти, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням проведених раніше виплат, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2016 року по 2022 рік в кількості 98 (дев`яносто вісім) календарних днів, обчисленої із розміру посадового окладу 6150,00 грн. та розміру окладу за військове звання 1790,00 грн. визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на відповідні тарифні коефіцієнти, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням проведених раніше виплат, компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку за 2022 рік - 25 календарних дні, обчислену із розміру посадового окладу 6150,00 грн. та розміру окладу за військове звання 1790,00 грн. визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на відповідні тарифні коефіцієнти, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. 
Повний текст рішення виготовлено 21 травня 2026 року. 

Суддя Сергій КЛОПОТ