Справа № 170/177/26  Провадження №33/802/564/26 	Головуючий у 1 інстанції:Жевнєрова Н. В. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року         місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - адвоката Стасюка О.Л., розглянувши апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_1 на постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 07 травня 2026 року щодо ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.126 КУпАП, та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП йому призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень (три тисячі чотириста гривень). 
Також стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 665,60 гривень судового збору.
ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 18.03.2026 приблизно о 15:00 в сел. Шацьк Ковельського району Волинської області на вул. Степана Бандери керував транспортним засобом мотоциклом HONDA, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , не маючи чинного страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги пункту 2.1.ґ ПДР і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, та не маючи права керування вказаним транспортним засобом, чим порушив вимоги пункту 2.1.а ПДР і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_1 вважає постанову судді необґрунтованою. Посилається на те, що неповнолітнього ОСОБА_2 спочатку було притягнуто постановою поліцейського за ч.ч.1,2 ст.126 КУпАП, а вже після цього поліцейський склав щодо ОСОБА_2 протоколи про адміністративні правопорушення за вказаними статтями. Крім того, вказані протоколи були складені без присутності законних представників, при цьому неповнолітньому не було роз`яснено його прав. Просить постанову судді скасувати та прийняти нове рішення, яким провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Стасюка О.Л., який підтримував подану апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , дотримався в повній мірі.
Висновки судді про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.126 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Вина  ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.126 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 206258 від 20 березня 2026 року складеного щодо нього за порушення вимог п.2.1а ПДР, в якому викладено обставини вчиненого правопорушення (а.с.1), протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 206259 від 20 березня 2026 року складеного щодо нього за порушення вимог п.2.1а ПДР, в якому викладено обставини вчиненого правопорушення (а.с.14), письмовими поясненнями ОСОБА_2  (а.с.4), відеозаписами з бодікамери працівника поліції (а.с.27), а також іншими матеріалами справи.
Факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом в поданій апеляційній скарзі не заперечується.
Допитаний місцевим судом свідок ОСОБА_3 , інспектор поліції СПД №2 (сел. Шацьк) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, суду показав, що 18.03.2026 приблизно о 15:00 він у складі наряду поліції разом з дільничним офіцером поліції ОСОБА_4 здійснили виїзд за повідомленням зі служби «102» на місце ДТП, що сталася на вул. Степана Бандери у сел. Шацьк, де відбирали пояснення в учасників ДТП. Він фіксував обставини ДТП на місці події, відбирав пояснення у неповнолітнього ОСОБА_5 ; ОСОБА_4 відбирав пояснення у ОСОБА_6 та неповнолітнього ОСОБА_2 . На місці події на його запитання ОСОБА_2 відповів, що він керував мотоциклом HONDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , права керування будь-якими транспортними засобами він не має, чинного страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також не має. На місці події він також пересвідчився, що у відповідних базах даних відомості про видачу ОСОБА_2 посвідчення водія та про наявність чинного страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів – відсутні. Подія адміністративних правопорушень зафіксована портативним реєстратором поліцейського номер 6. На місці події під час фіксування обставин ДТП був присутній батько неповнолітнього ОСОБА_2 . ОСОБА_1 , зокрема і під час відбирання пояснень. У документах він його як законного представника не вказав. Батько також був присутній 20.03.2026 під час складання щодо неповнолітнього ОСОБА_2 протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 та ч.2 ст.126 КУпАП. Він допомагав сину писати пояснення у цих протоколах, активно спілкувався про обставини події, жодних заяв, клопотань про порушення прав його сина не висловлював, з викладеними у документах фактичними обставинами погоджувався. При цьому він консультувався по телефону з адвокатом. Вказані протоколи він склав не 18.03.2026 а 20.03.2026 по тій причині, що помилково вважав, що своєю постановою притягне ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Однак, потім він зрозумів, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 неповнолітній, то щодо нього потрібно скласти протоколи про адміністративні правопорушення, які направити на розгляд суду. Тому він 20.03.2026 у присутності батька склав протоколи щодо неповнолітнього ОСОБА_2 , роз`яснивши йому перед цим його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Неповнолітній ОСОБА_2 особисто написав у протоколах пояснення, які продиктував йому його батько ОСОБА_1 після консультації з адвокатом.
Отже, наведеними показаннями свідка та матеріалами справи спростовуються доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_2 двічі притягнутий до адміністративної відповідальності – спочатку постановою поліцейського, а потім ще й оскаржуваною постановою.
Так, в матеріалах справи відсутні постанови поліцейського про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.126 КУпАП. 
Крім того, не долучено до апеляційної скарги таких постанов і стороною захисту.
Тому такі твердження апелянта є безпідставними, а тому не беруться апеляційним судом до уваги. 
Доводи сторони захисту щодо не залучення законних представників неповнолітнього ОСОБА_2 є безпідставним.
У змісті ст.221 КУпАП визначено перелік справ про адміністративне правопорушення, які розглядаються судами, а також зазначено, що судами розглядаються справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.
Оскільки ОСОБА_2  вчинив адміністративне правопорушення у віці 16 років, у відповідності до вимог ст.221 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.ч.1, 2 ст.126 КУпАП правомірно розглянута районним судом.
На відеозаписах зафіксовано, що працівником поліції протоколи вручались ОСОБА_2 в присутності його батька (а.с.27).
Під час судового розгляду, на виконання вимог ст.270 КУпАП, було надано можливість законному представнику ОСОБА_2 – Цвиду В.П. реалізувати свої процесуальні права, як представника.
Апеляційний суд не вбачає порушень в діях працівників поліції, які б призвели до істотного порушення прав ОСОБА_2 на захист, як на те посилається апелянт.
Апеляційним судом у повному обсязі проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи та були надані стороною захисту, під час розгляду справи в апеляційній інстанції.
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ч.ч.1, 2 ст.126 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
Також безпідставними є і доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд неправильно зазначив у запиті до відповідних органів дату народження ОСОБА_2 , а тому відповідь про те, що ОСОБА_2 посвідчення водія не видавалось не є правильною. 
Так, матеріали справи не містять запиту суду про те, чи видавалось ОСОБА_2 посвідчення водія. 
З матеріалів справи убачається, що поліцейський Т.Курзяба, встановивши через сервіс «Дія» особу ОСОБА_2 та його дату народження – ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3) шляхом перевірки документів встановив, що ОСОБА_2 не має права керування будь-якими транспортними засобами та не має діючого поліса ОСЦПВ, про що склав відповідний рапорт (а.с.2).
Слід відмітити, що і стороною захисту не представлено жодного документа, який би підтверджував факт видачі ОСОБА_2 посвідчення водія відповідної категорії.
За викладених обставин, зазначені доводи апелянта є безпідставними. а тому не беруться апеляційним судом до уваги. 
Підстав для скасування судового рішення та закриття провадження з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
Апеляційний суд вважає, що накладаючи адміністративне стягнення, суддя, згідно з вимогами ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушень, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано на підставі ст.36 КУпАП визначив стягнення у виді штрафу, в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.126 КУпАП.
Враховуючи вищенаведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 07 травня 2026 року щодо  ОСОБА_2  – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Волинського апеляційного суду   В.П. Денісов