П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/15673/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Фелонюк Д.Л. 
Суддя-доповідач - Гонтарук В. М. 
15 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гонтарука В. М. 
суддів: Білої Л.М.  Моніча Б.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства освіти та науки України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Державного підприємства «ІНФОРЕСУРС», Міністерства освіти та науки України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «ІНФОРЕСУРС», Міністерства освіти та науки України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Міністерство освіти та науки України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
23 січня 2026 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
26.01.2026 року від Державного підприємства «ІНФОРЕСУРС» надійшли пояснення по справі.
Сьомий апеляційний адміністративний суд, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву та пояснень, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 у 2010 році закінчив Комунальний заклад "Луганський навчально-виховний комплекс спеціалізована школа І ступеня - гімназія №42" та отримав свідоцтво про базову загальну середню освіту серії НОМЕР_1 .
У 2012 році позивач закінчив Луганський державний коледж економіки і торгівлі та отримав атестат про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_2 .
Позивач у 2013 році закінчив Луганський державний коледж економіки і торгівлі за спеціальністю «Товарознавство та комерційна діяльність» та здобув кваліфікацію товарознавець-комерсант, отримавши диплом молодшого спеціаліста серії НОМЕР_3 .
Згідно з академічною довідкою №77 від 21.01.2015 в період часу з 01.09.2013 по 08.12.2014 позивач навчався в Луганському навчальному центрі Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського за напрямком підготовки 6.030510 «Товарознавство і торговельне підприємництво», спеціалізація «Товарознавство продовольчих товарів і комерційна діяльність» за освітнім рівнем бакалавр. Надалі позивача відраховано за власним бажанням на підставі наказу №1350сз-від 10.12.2014.
Відповідно до виписки з Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо документів про освіту та інформації про навчання особи, довідки від 01.09.2025 №1, виданої Західноукраїнським національним університетом, витягу з наказу від 09.08.2025 №698-ст, позивач 09.08.2025 зарахований до Західноукраїнського національного університету на денну форму навчання для здобуття освітнього рівня бакалавр, початок навчання - 01.09.2025.
Західноукраїнський національний університет 22.08.2025 надав позивачу довідку №696305 про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, в якій в розділі «На підставі даних, що міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» вказано: «Ні, порушує».
У довідці зазначена інформація про документи про освіту: диплом молодшого спеціаліста, виданий 01.07.2013 Луганським державним коледжем економіки і торгівлі.
Міністерству освіти і науки України направлено звернення щодо вжиття заходів щодо внесення змін до Єдиної державної електронної бази з питань освіти, а саме актуальної інформації про ОСОБА_1 про відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту». Проте, відповідь не надано.
Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який триває до цього часу.
Одночасно із введенням воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженого Законом України від 03.03.2022 №2105-IX, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України від 21.10.1993 №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543-XII) призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Частиною 2 статті 10 Закону України від 05.09.2017 №2145-VIIІ «Про освіту» (далі - Закон №2145-VIIІ) визначено рівні освіти.
Рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
Приписами статті 40 Закону №2145-VIIІ встановлено, що після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту. Документи про освіту видаються закладами освіти та іншими суб`єктами освітньої діяльності. Інформація про видані документи про середню, професійну, фахову передвищу та вищу освіту вноситься до Єдиного державного реєстру документів про освіту в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Частиною 2 статті 5 Закону України від 01.07.2014 №1556-VIІ «Про вищу освіту» (далі - Закон №1556-VII) встановлено, що здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії/доктор мистецтва.
Згідно з частиною 4 статті 5 Закону №1556-VII бакалавр - це освітній ступінь, що здобувається на першому рівні вищої освіти та присуджується закладом вищої освіти у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньо-професійної програми, обсяг якої становить 180-240 кредитів ЄКТС. Особа має право здобувати ступінь бакалавра за умови наявності в неї повної загальної середньої освіти.
З матеріалів справи встановлено, що позивач на підставі наказу №1350сз-від 10.12.2014 відрахований за власним бажанням з Луганського навчального центру Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського, в якому здобував освітній рівень бакалавр.
Отже, позивач не завершував навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавра, не отримував диплома бакалавра, як особа, яка успішно виконала відповідну освітню програму, оскільки відрахування означає, що позивачем не було завершено рівень вищої освіти як наступний етап (рівень) освіти.
Суд зазначає, що для встановлення факту дотримання послідовності здобуття освіти необхідно враховувати лише раніше здобуті рівні освіти, тобто, завершене навчання, яке підтверджено документом державного зразка - дипломом чи свідоцтвом, а тому, відсутність у позивача диплома бакалавра не перешкоджає позивачу поступати на навчання за освітнім рівнем бакалавра. Це свідчить про безпідставність висновків відповідача про повторне зарахування позивача до Західноукраїнського національного університету для здобуття освітнього рівня бакалавр.
Суд звертає увагу на конструкцію норми пункту 1 частини 3 статті 23 Закону №3543-XII, а саме здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти. Словосполучення "здобутий рівень освіти" безумовно вказує на факт завершеності процесу здобуття освіти та свідчить про те, що законодавець використовує термін здобутий для позначення завершеного і офіційно підтвердженого рівня освіти, чого у спірних правовідносинах не настало.
Таким чином, відсутні підстави для твердження про непослідовність порядку здобуття освіти позивачем.
З огляду на це, вказана у довідці №696305 від 22.08.2025 інформація про порушення позивачем послідовності, визначеної частиною 2 статті 10 Закону №2145-VIII, є не підтвердженою належними доказами.
Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку дії (а не бездіяльність) Міністерства освіти і науки України в частині внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти інформації про те, що поточне здобуття освіти позивачем порушує послідовності, визначені частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту» є протиправною.
Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає та враховує таке.
Згідно з частиною 1 статті 74 Закону №2145-VIIІ у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти (далі - Електронна база).
Відповідно до частини 5 статті 74 Закону №2145-VIIІ держателем Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - держатель Електронної бази) є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, що здійснює організаційні заходи, пов`язані із забезпеченням функціонування Електронної бази та її складових. Власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки. Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки. Адміністратор Електронної бази: здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази; відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі; забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази; проводить навчання для роботи з Електронною базою; здійснює інші заходи, передбачені законом.
Приписами абзацу 2 частини 2 статті 74 Закону №2145-VIIІ встановлено, що положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти та порядок її ведення затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 5 розділу І Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08.06.2018 №620 (далі - Положення №620), власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором - державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО. Розпорядник ЄДЕБО є володільцем інформації, що міститься в ЄДЕБО.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Положення №260 інформація вноситься до ЄДЕБО за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення ЄДЕБО або спеціалізованого програмного забезпечення, що використовується уповноваженими суб`єктами, узгодженого з технічним адміністратором ЄДЕБО.
Повноваження розпорядника ЄДЕБО та технічного адміністратора ЄДЕБО визначено, відповідно, пунктами 1, 2 розділу ІV Положення №260.
Розпорядник ЄДЕБО, зокрема: вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО; вносить до ЄДЕБО іншу інформацію, визначену законодавством; забезпечує верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначеної підпунктами 1, 2 пункту 8, абзацами п`ятим - сьомим підпункту 1 та підпунктом 4 пункту 9 розділу III цього Положення, що підтверджується накладенням кваліфікованого електронного підпису.
Технічний адміністратор ЄДЕБО забезпечує, зокрема: функціонування ЄДЕБО у порядку, визначеному розпорядником ЄДЕБО; здійснення заходів із технічного і технологічного забезпечення ЄДЕБО, створення, модернізації і супроводження її програмного забезпечення та веб-сайту з інформаційно-пошуковою системою доступу до відкритих даних, що містяться в ЄДЕБО.
З урахуванням наведених норм, у тому числі пунктів 1, 2 розділу ІV Положення №260, повноваженнями щодо внесення змін до ЄДЕБО про відсутність порушення позивачем послідовності здобуття освіти, визначеної частиною 2 статті 10 Закону №2145-VIII, мають Міністерство освіти і науки України та Державне підприємство "ІНФОРЕСУРС" .
Оскільки в силу норм чинного законодавства Міністерство освіти і науки України є відповідальною особою за організаційне забезпечення ЄДЕБО та встановлення вимог апаратного та програмного забезпечення ЄДЕБО, ним безпідставно не забезпечено внесення змін до відомостей, що містяться в ЄДЕБО щодо послідовності навчання позивача.
Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що правильним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання Міністерства освіти і науки України забезпечити вчинення дій, необхідних для внесення змін до відомостей, що містяться у Єдиній державній електронній базі з питань освіти, щодо ОСОБА_1 , а саме у розділі "На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту" зазначити: "Так, не порушує".
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено. 
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства освіти та науки України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Біла Л.М.    Моніч Б.С.