Справа № 740/2829/26
Провадження № 2-а/740/29/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року      місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Роздайбіди О.В.,
при секретарі Дьоміній Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
встановив:
ОСОБА_1 подав адміністративний позов до Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7247304 від 23.05.2026 відносно нього за ч. 1 ст. 121 КУпАП, закрити справу про адміністративне правопорушення та стягнути на його користь понесені процесуальні витрати.
Позов мотивовано тим, що оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн за ч. 1 ст. 121 КУпАП за те, що він керував транспортним засобом, який мав технічні несправності, а саме не горіла ліва фара в режимі ближнього світла у темну пору доби, чим порушив п.31.4.3.в ПДР - заборона експлуатації транспортного засобу з несправними зовнішніми світловими приладами.
Вважає її незаконною, винесеною з порушення вимог чинного законодавства та такою, що підлягає скасуванню. Пояснив, що 23.05.2026 приблизно о 22:53 рухався на трасі МО1 Київ-Чернігів-Ніжин, приблизно 37 км від міста, на автомобілі Renault Megane Scenic, де був зупинений поліцейським. Наголосив, що є пильним, уважним та обережним водієм, чітко дотримуюся правил дорожнього руху. На момент початку руху всі вузли та агрегати, в тому числі ліва фара в режимі ближнього світла, були у справному робочому стані. Зазначив, що в ході розгляду даної адміністративної справи поліцейським ним було надано власні пояснення інспектору поліції та повідомлено про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки перед початком руху на автомобілі пересвідчився в тому, що він є технічно справним, в тому числі, й пересвідчився, що ліва фара в режимі ближнього світла справна. Наголосив, що технічна несправність, якщо і мала місце, відбулась в ході руху та з невідомих йому причин, на що вплинути він фізично не міг. У зв?язку з цим просив поліцейського не притягувати його до адміністративної відповідальності, проте поліцейський не надав жодної оцінки його поясненням та проігнорував їх.
Вважає, що в його діях був відсутній умисел щодо здійснення адміністративного правопорушення. Дані дії не можуть розглядатися в якості адміністративного правопорушення, вчиненого із необережності, оскільки він не міг передбачити можливість настання шкідливих наслідків. Враховуючи вищевикладене, поліцейський був зобов?язаний надати йому можливість усунути несправність, а не одразу притягувати його до адміністративної відповідальності. Доказів, які б свідчили протилежне, матеріали справи не містять - конкретного доказу того, що він навмисно та усвідомлюючи технічну несправність автомобіля здійснював рух, відповідачем не надано.
Наголосив на тому, що поліцейський не надав жодних доказів вчинення ним правопорушення, яке він йому інкримінував. При винесенні постанови поліцейський проігнорував відсутність складу адміністративного правопорушення, а відеозапис, на який міститься посилання у постанові, не може вважатися належним та допустимим доказом. 
Зазначив, що сам факт вчинення правопорушення не доведений, як і не доведена його вина у інкримінованому правопорушенні, а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Ним були надані відповідні аргументи та заперечення, але поліцейським все це було проігноровано, тобто останній знехтував його правами. Йому не було надано можливості скористатися правовою допомогою. Поліцейський, ігноруючи всі його твердження та пояснення, безпідставно, необґрунтовано та бездоказово - формально покладаючись на власне суб?єктивне ставлення - склав оскаржувану постанову.
Враховуючи вищевикладене, є всі підстави вважати, що оскаржувана ним постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена поліцейським незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, необґрунтовано, упереджено, за неіснуюче правопорушення, якого він не скоїв, з порушенням його законних прав, що призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 травня 2026 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
04.06.2026 через систему «Електронний суд» представником відповідача – Прищепою Ю.О. подано відзив з проханням відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначила, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Пояснила, що Масибут Олександр Русланович є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 3 БУПП в Чернігівській області ДПП, має звання капрал поліції, а отже, у відповідності до ст. 222 КУПАП мав право розглядати правопорушення, зокрема за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Таким чином, виявивши порушення Правил дорожного руху, поліцейський вжив заходів, щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та, як наслідок, у результаті розгляду справи, виніс відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕНА № 7247304 від 23.05.2026 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 340 грн.
Додала, що в пункті 7 оскаржуваної постанови зазначено відео правопорушення, а саме відео п.в. (портативний відеореєстратор) № 470628, № 470638, що і є технічними засобами за допомогою яких були задокументовано події. Як вбачається із відеозапису зробленого за допомогою портативного відеореєстратора поліцейськими було виявлено транспортний засіб RENAULT MEGANE SCENIC, номерний знак НОМЕР_1 , з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла фар в темну пору доби. На підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме за порушення п.п. 31.4.3 в) ПДР був зупинений транспортний засіб марки RENAULT MEGANE SCENIC, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням позивача.
Після зупинки транспортного засобу поліцейський представився, позивача було проінформовано про причину зупинки з детальним її описом, повідомлено про суть вчиненого ним правопорушення. Крім того, звернула увагу, що саме на водія покладено відповідальність за технічний стан автомобіля як перед початком руху так і під час руху. 
Враховуючи той факт, що на момент зупинки поліцейськими транспортного засобу позивача, ліва фара в режимі ближнього світла фар в темну пору доби не працювала, винесення відносно ОСОБА_1 оскаржуваної постанови було правомірним та жодним чином не суперечить нормам чинного законодавства. Відеозаписом подій підтверджується (відезапис з ПВ 470638), що поліцейським була дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Позивача було повідомлено про суть вчиненого ним правопорушення. До початку винесення оскаржуваної постанови поліцейський ознайомив позивача з правами, якими користується особа, стосовно якої проводився розгляд справи та жодним чином не перешкоджав у користуванні ними, про що свідчить особистий підпис Позивача в п. 8 оскаржуваної постанови.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивачу були роз?яснені права, передбачені статтею 268 КУпАП, що підтверджується його підписом у графі 8 вказаної постанови; у графі 9 постанови містять підпис позивача, яким він підтверджує отримання ним копії постанови, при цьому, будь-яких заяв, зауважень чи клопотань постанова не містить.
Отже дотримання відповідачем процедури винесення оскаржуваної постанови підтверджується підписанням відповідних граф такої постанови без жодних зауважень.
Згідно чинного законодавства, поліцейський лише ознайомлює особу з її правами, однак, виключно правопорушник вирішує, чи скористається він своїми правами і яким саме чином. Під час розгляду справи жодних клопотань від позивача не надходило.
Отже, системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те що, поліцейський Масибут О.Р., під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та винесення постанови серії ЕНА № 7247304 від 23.05.2026 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а винесена постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. 
Позивачем по справі до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Між іншим, незгода позивача з його притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.
Отже, всі зауваження позивача як підстави для скасування оскаржуваної постанови, викладені в позові, не знаходять свого підтвердження, носять суто суб?єктивний характер та свідчать про намагання уникнути адміністративної відповідальності.
Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримав повністю та просив його задовольнити.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.
Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7247304 від 23.05.2026 убачається, що 23.05.2026 о 22 год 53 хв в с. Кіпті, траса МО1 водій керував транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3.в. ПДР України, внаслідок чого ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за ч. 1 ст. 121 КУпАП (а.с. 8-9).
Із відеозапису, оглянутого в судовому засіданні, вбачається, що транспортний засіб ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. На запитання відносно причини зупинки йому було наголошено, що в автомобілі не горить ліва фара. Під час огляд було встановлено, що в лівій фарі відсутнє світло лампочки денного освітлення. При цьому, ОСОБА_1 наголошував, що перед виїздом, всі прибори були у справному стані, а лампочка могла перегоріти під час руху. Просив не притягувати його до відповідальності, так як найближчим часом хотів усунути недолік освітлення. При цьому, світло у лівій фарі було за рахунок дальнього освітлення, що не перешкоджало видимості даного транспортного засобу під час руху. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Згідно з п. 31.4 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: п.31.4.3 зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі й лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.
Конструкція і технічний стан транспортних засобів, які експлуатуються повинні відповідати вимогам додатку до постанови Кабінету Міністрів України №1166 від 22 грудня 2010 року «Про єдині вимоги до конструкцій та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються».
Державним стандартом ДСТУ 3649:2010 «Єдині технічні приписи щодо офіційного затвердження дорожніх транспортних засобів стосовно встановлення засобів освітлення та світлової сигналізації» п.п.6.1.5 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» кількість, колір та наявність ПЗС на КТЗ визначають відповідно до таблиці 1.
Зокрема, судом береться до уваги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, згідно якого зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 238 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Технічний стан та обладнання транспортного засобу під час їх експлуатації перевіряється візуально та з використанням засобів вимірювальної техніки відповідно до ДСТУ 3649-97 «Засоби транспортні дорожні. Експлуатаційні вимоги безпеки до технічного стану та методи контролю» без втручання в роботу (без розбирання) вузлів та агрегатів ТЗ, що перевіряються.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з постановою Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 зазначено, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
Суд уважає, що саме по собі описання адміністративного правопорушення у постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 08 липня 2020 року в справі № 463/1352/16-а.
Суд привертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
Зважаючи на наведені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова серії ЕНА № 7247304 від 23 травня 2026 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.
У розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У справі «Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain» (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
Незважаючи на зазначені обставини, відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем ПДР України. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП є безпідставним, а тому постанова у справі про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 7247304 від 23 травня 2026 року підлягає скасуванню.
Відповідно до квитанції від 28 травня 2026 року (а.с. 1) позивачем сплачено судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп, який підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 9, 77, 134, 139, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд
ухвалив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі – задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7247304 від 23 травня 2026 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП – закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ – 40108646) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції, адреса місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, код ЄДРПОУ – 40108646.
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя О.В. Роздайбіда