Слобідський районний суд міста Харкова 
Номер провадження 1-кп/641/157/2026 	Справа № 641/9348/24 	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року Слобідський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора - ОСОБА_2 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
представника потерпілого, представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_5 ,
секретаря – ОСОБА_6 ,
при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінального провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024221150000899 від 21.06.2024 року за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Курахове, Мар`їнського району, Донецької області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 20.06.2024 року близько 09:00 год., керуючи технічно справним автомобілем ЗАЗ-110307 р.н. НОМЕР_1 , рухався по проспекту Льва Ландау зі сторони проспекту Байрона в напрямку проспекту Аерокосмічного в м. Харкові. 
Під час руху по вищевказаному проспекту, ОСОБА_4 зупинився в районі будинку № 2/2 по проспекту Льва Ландау для виконання повороту ліворуч поза перехрестям, після чого, в порушення вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та
п.10.4: «...Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам...», діючи необережно, перед початком зміни напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи поворот ліворуч, не надав дорогу автомобілю АUDІ А7 р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого пасажиру автомобіля АUDІ А7 р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому рукоятки грудини без зміщення.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/453-А/24 від 23.09.2024р., ОСОБА_8 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був спричинений закритий перелом рукоятки грудини без зміщення, який відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я.
Згідно з висновками судово-автотехнічних експертиз № СЕ-19/121-24/27597-ІТ від 24.09.2024 та № СЕ-19/121-24/27606-ІТ від 24.09.2024 у даній дорожній обстановці водій автомобілю ЗАЗ-110307 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти згідно з п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України.
У даній дорожній обстановці водій автомобілю ЗАЗ-1103 07 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти дорожньо- транспортній пригоді шляхом виконання вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, тобто перед початком зміни напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи поворот ліворуч не надав дорогу автомобілю АUDІ А7 р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку та скоїв з ним зіткнення.
У діях водія автомобіля ЗАЗ-110307 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину визнав частково, пояснив, що 20.06.2024 року, близько 09 години 00 хвилин, рухався на автомобілі ЗАЗ-110307 р.н. НОМЕР_1 по проспекту Льва Ландау зі сторони проспекту Байрона в напрямку проспекту Аерокосмічного в м. Харкові. Йому необхідно було повернути наліво, на паркувальний майданчик. Він під`їхав до розриву у розділювальній смузі, виїхав на розрив та зупинився. В зустрічному напрямку , в лівій смузі руху стояв мікроавтобус, який обмежував йому видимість, перекривши крайню ліву смугу руху та частину середньої смуги. Потім він почав рух та коли виїхав із-за задньої частини мікроавтобусу, побачив, що у зустрічному напрямку, по середній смузі рухається автомобіль, який їхав на великій швидкості та стався удар, в результаті чого його автомобіль відкинуло та занесло на бордюр. Не заперечував, що в зв`язку з ДТП потерпілі отримали шкоду, зазначив, що намагався відшкодовувати шкоду, проте, потерпілий ОСОБА_7 спочатку відмовлявся з ним спілкуватись, а вподальшому запропонував відшкодувати йому суму в розмірі 10000 -15000 доларів США. Вподальшому, під час розгляду справи в суді, був заявлений позов на 30000 євро, в зв`язку з чим вважає дану суму перебільшеною та завеликою. В судовому засіданні 24.02.2026р. зазначив, що визнає частину цивільного позову. Крім того, вважає, що в даній ДТП винним є також водій автомобіля АUDІ А7 ОСОБА_7 , який їхав з перевищенням швидкості. Під час судових дебатів ОСОБА_4 провину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, просив суворо не карати. Зазначив, що цивільний позов не визнає в повному обсязі, оскільки дана сума є перебільшеною.
Незважаючи на часткове невизнання провини ОСОБА_4 , його винуватість повністю доводиться нижченаведеними, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами:
-показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що 20.06.2024р. їхала на автомобілі АUDІ А7 з сином - ОСОБА_7 , який керував автомобілем, по проспекту Льва Ландау в м.Харкові, та в районі будмаркету «Будмен» відбулась ДТП. Проте, сам момент, коли автомобіль ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку, розпочав маневр, не бачила, хоча сиділа на передньому пасажирському сидінні. Вказала, що не може стверджувати, чи гальмував син перед зіткненням. Пояснила, що страховою компанією не відбулось будь-яких відшкодувань. Просила суворо обвинуваченого не карати, підтримала цивільний позов;
- показаннями свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що 20.06.2024р. керував автомобілем АUDІ А7 в м. Харкові, в салоні автомобіля знаходилась матір - ОСОБА_8 . Швидкість руху автомобіля складала близько 50 км/год. Рухався по проспекту Льва Ландау, від проспекту Аерокосмічного в бік проспекту Байрона, в середній смузі. Попереду нього в середній смузі рухався автобус, який перестроївся у крайню ліву смугу, зменшив швидкість та зупинився біля розриву в розподільчому газоні. Коли випереджав автобус, раптом з-за його передньої частини виїхав автомобіль «Таврія» та почав пересікати проїзну частину напереріз його руху. Зазначив, що відразу загальмував та маневрував, але уникнути зіткнення не вдалось. Пояснив, що обвинувачений уникав спілкування з приводу відшкодування шкоди, й на цей час відшкодування відсутні, крім того, страхова компанія також не виплатила будь-яких коштів. Вважає, що в даному випадку водій ОСОБА_4 повинен був дати дорогу зустрічному транспорту, впевнитись в безпеці свого маневру, а тому вважає, що ОСОБА_4 міг запобігти даній ДТП.
Показання потерпілої, свідка судом приймаються до уваги, як такі, що не суперечать обставинам справи, є належними, допустимими, свідчать про події кримінального правопорушення (злочину).
Крім того, провина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується наступними письмовими доказами:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.06.2024 року, зі схемою до нього та фототаблицями, Актом огляду транспортних засобів (а.с 2-10 Т2), згідно якого, було оглянуто місце ДТП в районі будинку № 2/2 по проспекту Льва Ландау в м. Харкові, де зафіксовано положення автомобіля ЗАЗ на розподільному газоні; задньою частиною в напрямку будинку 2/2; автомобіль AUDI A7 – на узбіччі справа передньою частиною в напрямку будинку 2/2. Також оглядом транспортних засобів зафіксовані пошкодження, а саме: автомобіль AUDI A7 – деформація переднього бамперу, радіаторної решітки, капоту зліва, відокремлено передній номерний знак, розбита передня ліва фара, деформація переднього лівого крила, деформація задньої лівої двері та заднього лівого крила, спрацювали подушки безпеки; автомобіль ЗАЗ: деформація капоту та переднього бамперу зправа, деформація переднього правого крила та передньої правої двері, разгерметизоване переднє праве колесо, розбите лобове скло та передня права фара;
- висновком експерта №5960 за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи від 12.09.2024р., згідно якого в момент первинного контакту кут між повздовжніми осями автомобіля AUDI A7 НОМЕР_2 та автомобіля ЗАЗ 110307 НОМЕР_1 становив величину близько 90-100?. Місце зіткнення автомобіля ЗАЗ 110307 НОМЕР_1 та автомобіля AUDI A7 НОМЕР_2 відбулось в межах проїзної частини пр.Льва Ландау, до утворення сліду юзу автомобіля ЗАЗ 110307 НОМЕР_1 (поз.2) , в середній смузі руху, відносно напрямку руху автомобіля AUDI A7 НОМЕР_2 (а.с.11-26 Т2);
- з висновків експерта №5917, №5919, №5918 за результатами проведення судових автотехнічних експертиз від 12.09.2024р. (а.с.34 –41, 28-31, 44-50 Т2), на момент експертного огляду, а також до дорожньо-транспортної пригоди, рульове керування, ходова частина, робоча гальмова система автомобіля AUDI A7 НОМЕР_2 знаходилось в працездатному стані;
- згідно висновку експерта №5964 від 09.09.2024р., за результатами проведення судової автотехнічної експертизи (а.с.53-60 Т2), на момент експертного огляду ходова частина автомобіля ЗАЗ 110307 НОМЕР_1 , знаходилась в технічно несправному та непрацездатному стані. Технічно несправний непрацездатний стан ходової частини автомобіля ЗАЗ 110307 р.н. НОМЕР_1 полягає в розгерметизації переднього правого колеса, пошкодженні нижнього важеля та розтяжки важеля підвіски переднього правого колеса. Дані пошкодження аварійного характеру та виникли в момент дорожньо-транспортної пригоди. До дорожньо-транспорної пригодиходова частина автомобіля ЗАЗ 110307 р.н. НОМЕР_1 виконувала свої функції та знаходилась в працездатному стані;
-згідно висновків експерта №5962, №5961 від 09.09.2024р. за результатами проведення судової автотехнічної експертизи (а.с.63-67 Т2, а.с.70-73Т2), визначено, що на момент експертного огляду гальмова система, рульове керування автомобіля ЗАЗ 110307 НОМЕР_1 , виконували свої функції та знаходились в працездатному стані;
- висновком експерта №12-14/453-А/24 від 23.09.2024р. (а.с.85-86 Т2), за результатом проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , визначено, що з урахуванням даних з медичної документації та даних консультації лікаря-рентгенолога, у ОСОБА_8 , 58 років, має місце закритий перелом рукоятки грудини без зміщення. За механізмом: вищевказане ушкодження утворилося від ударної травматичної дії тупого твердого предмету (предметів), індивідуальні особливості травматичної поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися. При цьому, характер та вигляд ушкоджень, що описаний у медичній документації, не виключає можливості утворення їх 20.06.2024 року, в результаті дорожньо-транспортної події, за обставин, що відомі з постанови слідчого. За ступенем тяжкості: закритий перелом рукоятки грудини без зміщення не є небезпечним для життя в момент утворення, а спричинив за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня) і за цією ознакою, відповідно до п. 2.2.1. «а, б, в», п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., належать категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Наявний причинний зв`язок між отриманими ушкодженнями, що мають місце у гр. ОСОБА_8 та дорожньо-транспортною подією, що мала місце 20.06.2024року;
- протоколом слідчого експерименту від 11.09.2024р., (а.с.88-90 т2) та схемою, проведеного за участю свідка ОСОБА_4 , під час якого були відтворені умови, обстановка та послідовність подій на місці ДТП, яка відбулась в районі будинку № 2/2 по проспекту Льва Ландау в м. Харкові24.06.2024р.;
- висновком експерта від 24.09.2024р., №СЕ-19/121-24/27597-ІТ (а.с.98-101 Т2) за результатом проведення судової автотехнічної експертизи, за вихідними даними з показань свідка ОСОБА_4 , у даній дорожній обстановці водій автомобіля ЗАЗ 110307, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху.Водій автомобіля AUDI A7 НОМЕР_2 ОСОБА_7 повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 12.3,12.4, 12.96 Правил дорожнього руху.У даній дорожній обстановці водій автомобіля ЗАЗ 110307, р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти виникненню події виконанням вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху.Водій автомобіля AUDI A7 НОМЕР_2 ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти зіткненню транспортних засобів виконанням вимог п.п. 12.3, 12.4, 12.96 Правил дорожнього руху. У діях водія автомобіля ЗАЗ 110307, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, які перебували, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з подією даної ДТП.Місце зіткнення транспортних засобів перебувало перед початком сліду юзу автомобіля ЗАЗ 1103, р.н. НОМЕР_1 , що відображений під № 3 на схемі місця ДТП, якщо рухатися у напрямку пр. Байрона. Більш точно визначити розташування місця зіткнення на проїзній частині немає можливості з причин, що вказані у дослідницькій частині висновку;
- висновком експерта від 24.09.2024р., №СЕ-19/121-24/27606-ІТ (а.с.103-106 Т2) за результатом проведення судової автотехнічної експертизи, у даній дорожній обстановці водій автомобіля ЗАЗ 110307, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху.Водій автомобіля AUDI A7 НОМЕР_2 ОСОБА_7 повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 12.3, 12.4, 12.96 Правил дорожнього руху.У даній дорожній обстановці водій автомобіля ЗАЗ 110307, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти виникненню події виконанням вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху.У діях водія автомобіля ЗАЗ 110307, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, які перебували, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з подією даної ДТП.Місце зіткнення транспортних засобів перебувало перед початком сліду юзу автомобіля ЗАЗ 1103, р.н. НОМЕР_1 , що відображений під № 3 на схемі місця ДТП, якщо рухатися у напрямку пр. Байрона. Більш точно визначити розташування місця зіткнення на проїзній частині немає можливостіз причин, що вказані у дослідницькій частині висновку.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими, оскільки ці докази містять у собі відомості про факти, які підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_4 в тій частині, що винним в даній ДТП є також другий учасник ДТП – ОСОБА_7 , який керував автомобілем AUDI A7 КХ0305 КХ, оскільки, як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 21.10.2025р. (а.с.227-228 Т1), кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 25.12.2024р. №12024221150001646, закрите в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, при цьому вказано, що, відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю 10.2 «дослідження технічного стану транспортного засобу» від 25.03.2025р., встановлено, що швидкість руху автомобіля AUDI A7 КХ0305 КХ на момент пригоди складала 71 км/год. Також, згідно з висновком експерта від 24.09.2024р., №СЕ-19/121-24/27606-ІТ (а.с.103-106 Т2) за результатом проведення судової автотехнічної експертизи, запитання про те, чи мав водій автомобіля AUDI A7 НОМЕР_2 ОСОБА_7 технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху - не вирішене з причин, що вказані у дослідницькій частині висновку; запитання про те, чи вбачаються у діях водія автомобіля Ауді А7, р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_7 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, які перебували, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з подією даної пригоди - не вирішене з причин, що вказані у дослідницькій частині висновку.
Таким чином, оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі відомості про факти, які підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Таким чином, суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_4 , що були дані в судовому засіданні, щодо часткового визнання провини, й дані показання суд розцінює як спосіб захисту та вважає, що вони свідчать про його бажання ухилитися від кримінальної відповідальності за фактично вчинені кримінальні правопорушення. 
Своїми діями ОСОБА_4 грубо порушив вимоги пунктів 10.1 та 10.4 Правил Дорожнього руху, та такі дії мають причинний зв`язок із настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпілій ОСОБА_8 спричинено тілесне ушкодження середньої тяжкості.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).
З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Під час судових дебатів обвинуваченим ОСОБА_4 вказано, що провину визнає в повному обсязі, щиро розкаюється у вчиненому.
Проте, згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі № 199/6365/19, щире каяття – це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
Таким чином, в зв`язку з наведеним, можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 не визнав усіх обставин кримінального правопорушення, не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття, в зв`язку з чим суд дійшов висновків, що обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, судом не виявлено.
Обставин, що, згідно зі ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не виявлено.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог ст.ст.50,65 КК Українита п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, а також бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий. Згідно Досудової доповіді, складеної ДУ «Центр пробації», дослідження інформації, що характеризує особу за місцем його проживання/роботи, умов його життєдіяльності, відносин в суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства, свідчить про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.
Крім того, суд враховує, що, відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення (злочин), вчинене ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості злочинів, також, при призначенні покарання суд враховує думку потерпілої, яка просила обвинуваченого суворо не наказувати.
Крім того, відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання, зокрема, за ч. 1 ст. 286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода відбулась через порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_4 , зважаючи на позицію потерпілої, а також прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді 2 років обмеження волі, з застосуванням положень ст. 75 КК України, з призначенням додаткової міри покарання у вигляді обмеження права керування транспортними засобами, з врахуванням ставлення обвинуваченого до кримінального правопорушення (злочину), наслідки заподіяної шкоди, суд дійшов висновку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді обмеження волі із застосуванням положень ст. 75 КК України, з призначенням додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
На думку суду, саме таке покарання, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також буде сприяти запобіганню вчиненню ним нових злочинів.
При розв`язанні в даному кримінальному провадженні цивільного позову цивільного позивача ОСОБА_7 до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Так, цивільним позивачем ОСОБА_7 до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» заявлені позовні вимоги щодо стягнення майнової шкоди в сумі 156800,00 грн., а також ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди в розмірі 1 084 543,51 грн.
В обгрунтування даної позовної вимоги зазначено, що у результаті зазначеної ДТП, ОСОБА_7 завдано майнової шкоди через пошкодження належного автомобіля AUDI A7 КХ0305 КХ.
Так, цивільно-правова відповідальність власника або законного володільця автомобіля ЗАЗ-110307 р.н. НОМЕР_1 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Євроінс Україна», поліс № 217533155, що був діючим станом на 20.06.2024 року.
Представник цивільного відповідача – ПАТ «Страхова компанія Євроінс Україна» повідомлявся належним чином шляхом повідомлення в «Електронному суді», в судові засідання не з`являлись, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача. 
Обгрунтовуючи розмір відшкодування, позивач посилався на дані офіційного сайту Моторно-транспортного страхове бюро Україна доступного за посиланням: https://ро1ісу.mтsbu.uа/, згідно відомостей якого станом на 20.06.2024 цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ЗАЗ» 110307, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 була застрахована ПрАТ «СК «Євроінс Україна відповідно до страхового полісу №217533155. Станом на момент дорожньої транспортної пригоди вказаний поліс був діючим.
Позивач зазначив, що, відповідно до Постанови Правління Національного Банку України «Про розмір страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №109 від 30.05.2022р. затверджено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхувань цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі укладеними після набрання чинності цією постановою, а саме за шкоду, заподіян майну потерпілих, у розмірі 160 000 гривень на одного потерпілого. Вказав, що Постанова набрала чинності 01.07.2022, тобто, при укладенні внутрішнього договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_4 сторони повинні були керуватися розміром відшкодування, вказаного в даній Постанові.
Підпунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
Таким чином, франшиза за внутрішнім договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника/водія наземного транспортного засобу не повинна перевищувати 3200 грн. 00 коп.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду №6 «Про практику з розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а відтак це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Як зазначено в абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завдані джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі, майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це (наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-прав відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілого.
Разом з тим, між власником транспортного засобу AUDI A7 КХ0305 КХ ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 виникли деліктні зобов`язання із завдання шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
У той же час між ОСОБА_4 як водієм транспортного засобу ЗАЗ 110307 реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ПрАТ «СК «Євроінс Україна» існували договірні зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року в справі №465/4621/16-к зробила висновок, що для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не є обов`язковим.
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання
страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно положень ст.ст. 22, 1188 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням речі, а також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодуванні для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Автомобіль AUDI A7 КХ0305 КХ, який належить ОСОБА_7 , зазнав значних механічних ушкоджень. Відповідно до Висновку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ №901/08-24, складеного СОД ФОП ОСОБА_9 : 1. Ринкова вартість автомобіля AUDI A7 КХ0305 КХ, станом на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди 20.06.2024, становить 1241343,51 грн.
2. Вартість відновлювального ремонту автомобіля AUDI A7 КХ0305 КХ, станом на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди 20.06.2024, становить 2178073,90 грн.
3. Вартість матеріального збитку власнику автомобіля AUDI A7 КХ0305 КХ, станом на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди 20.06.2024, становить 1 241 343,51 грн.
Таким чином, на підставі викладеного та полісу №217533155, страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 160000,00 грн., максимальний розмір франшизи складає 3200,00 грн.В зв`язку з чим, з відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_7 підлягає стягненню 156800,00 грн. страхового відшкодування.
Водночас, решта майнової шкоди, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, підлягає стягненню згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України із винної особи, тобто з ОСОБА_4 .
Таким чином, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 підлягає стягненню 1 084543 (один мільйон вісімдесят чотири тисячі п`ятсот сорок три) грн. 51 коп.майнової шкоди з розрахунку: 1241343,51 грн. – (160000, 00 грн. (можливе страхове відшкодування) - 3200,00 грн. (розмір франшизи)) = 1084543,51 грн. Вказану суму відшкодування слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .
З врахуванням викладеного, цивільний позов ОСОБА_7 до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди – підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз - згідно акту здачі-прийому висновку експерта №5960 (а.с.27 Т2), вартість проведеної експертизи складає 18932,00 грн.; - згідно актів здачі-прийому висновку експерта №5917, а також №5919, №5918 (а.с.33, 43, 52 Т2), вартість проведеної експертиз складає 5679,6 грн., 5679,6 грн., 5679,6 грн. відповідно; - згідно актів здачі-прийому висновку експерта №5964, 5962, 5961 (а.с.62,69,75 Т2), вартість проведених експертиз складає 5679,6 грн., 5679,6 грн., 5679,6 грн. відповідно;-згідно довідки, витрати на проведення судової експертизи від 24.09.2024р., №СЕ-19/121-24/27597-ІТ склали 4543,68 грн. (а.с.102 Т2); -згідно довідки, витрати на проведення судової експертизи від 24.09.2024р., №СЕ-19/121-24/27606-ІТ склали 4543,68 грн. (а.с.107 Т2) - підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.
Долю речових доказів, вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись нормою ч. 4 ст. 174 КПК України, слід скасувати арешти з майна, накладені ухвалами слідчого судді Комінтернівського районного суду Харківської області від 11.07.2024р.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався.
Керуючись ст.ст.368,370,373,374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді ДВА роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (ОДИН) рік.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 1 (один) рік, не вчинить нового злочину й, виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1ст.76 КК України,а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та обов`язки, передбачені п. 2 ч. 2 ст.76 КК України, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_7 до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування майнової шкоди суму в розмірі 1084 543 (один мільйон вісімдесят чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 51 копійку.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (код ЄДРПОУ: 22868348, адреса: 03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська,102) на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування майнової шкоди суму в розмірі 156800 (сто п`ятдесят шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи №5960 – 18932 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві) гривні 00 копійок; судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз №5917, №5919, №5918 в сумі 5679 (п`ять тисяч шістсот сімдесят дев`ять) гривень 60 копійок, 5679 (п`ять тисяч шістсот сімдесят дев`ять) гривень 60 копійок, 5679 (п`ять тисяч шістсот сімдесят дев`ять) гривень 60 копійок; судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз №5964, 5962, 5961 - 5679 (п`ять тисяч шістсот сімдесят дев`ять) гривень 60 копійок, 5679 (п`ять тисяч шістсот сімдесят дев`ять) гривень 60 копійок, 5679 (п`ять тисяч шістсот сімдесят дев`ять) гривень 60 копійок;судові витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи від 24.09.2024р., №СЕ-19/121-24/27597-ІТ - 4543 (чотири тисячі п`ятьсот сорок три гривні) 68 копійок; витрати на проведення судової експертизи від 24.09.2024р., №СЕ-19/121-24/27606-ІТ - 4543 (чотири тисячі п`ятьсот сорок три гривні) 68 копійок.
Скасувати арешт з майна, накладені ухвалами слідчого судді Комінтернівського районного суду Харківської області від 11.07.2024р., а саме: з автомобіля ЗАЗ 110307, р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , та фактично мешкає: АДРЕСА_2 ; з автомобіля AUDI A7 НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
Речові докази : - автомобіль ЗАЗ 110307, р.н. НОМЕР_1 - повернути власнику ОСОБА_10 ; автомобіль AUDI A7 НОМЕР_2 - повернути власнику ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя -   	ОСОБА_1