ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
просп. Науки, 5, м. Харків, 61612, телефон/факс (057)702 10 79, inbox@lg.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року м.Харків Справа № 913/3/24
Провадження №16/913/3/24

За позовом виконувача обов`язків керівника Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області в інтересах держави в особі органів, уповноважених здійснювати відповідні функції у спірних відносинах:
позивача-1 - Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, м. Сіверськодонецьк Луганської області
позивача-2 - Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України, м.Харків
до відповідача-1 - ОСОБА_2, м. Сіверськодонецьк Луганської області
відповідача-2 - Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, м. Сіверськодонецьк Луганської області
про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину

Суддя Шеліхіна Р.М. 

Секретар судового засідання Педаш В.В.
У засіданні брали участь:
від органу прокуратури (в режимі відеоконференції): прокурор Харківської обласної прокуратури Галушко Д. Ю., службове посвідчення № 072764 від 01.03.2023;
від позивача-1: представник не прибув;
від позивача-2: представник не прибув;
від відповідача-1 (в режимі відеоконференції): адвокат Молинь Р.П. на підставі ордеру серії ВО №1068113 від 12.01.2024;
від відповідача-2: представник не прибув,

В С Т А Н О В И В :

Суть спору: виконувач обов`язків керівника Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Луганської області в інтересах держави в особі Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області та Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України з позовом до відповідача-1 - ОСОБА_2 та відповідача-2 - Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про:
- визнання недійсним договору підряду від 01.08.2017 №89-2230, укладеного між Управлінням охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (в подальшому у справі ОСОБА_2);
- стягнення з ОСОБА_2 на користь Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області грошових коштів у сумі 337 918,69 грн, а з Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області одержані ним за рішенням суду грошові кошти в сумі 337 918,69 грн стягнути в дохід держави.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
Управлінням охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради 23.06.2017 в електронній системі закупівель «Prozorro» опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів із закупівлі товарів ДК 021:2015:15110000-2 - М`ясо (15112000-6 М`ясо свійської птиці), ідентифікатор публічної закупівлі UA-2017-06-23-001728-b.
Очікувана вартість предмета закупівлі становила 355 000,00 грн.
Тендерні пропозиції у відкритих торгах подано двома суб`єктами господарювання: фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (тендерна пропозиція 287 936 грн) та фізичною особою-підприємцем Мокроменко Ганною Павлівною (тендерна пропозиція 353 280 грн).
Протоколом засідання тендерного комітету Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради від 13.07.2017 ФОП ОСОБА_2 обрано переможцем торгів, оскільки тендерна пропозиція визнана найбільш економічно вигідною та такою, що відповідає умовам тендерної документації та кваліфікаційним критеріям.
У подальшому, між Управлінням охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (постачальник) укладено договір від 01.08.2017 №89-2230, за яким постачальник зобов`язується у 2017 році поставити замовнику товар у кількості та за цінами, що визначені в специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити товар на умовах, визначених цим договором. Найменування (номенклатура, асортимент) товару: ДК 021:2015:15110000-2 - М`ясо (15112000-6 М`ясо свійської птиці).
Як вказує прокурор, рішенням Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.06.2021 №70/60-р/к у справі №6/01-144-20, визнано що ФОП ОСОБА_2 та ФОП Єрошова (Мокроменко) Ганна Павлівна вчинили порушення, передбачене п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження своєї поведінки під час підготовки тендерних пропозицій та участі у відкритих торгах, проведених Управлінням охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради на закупівлю ДК 021:2015:15110000-2 - М`ясо (15112000-6 М`ясо свійської птиці), ідентифікатор публічної закупівлі в системі «Prozorro» UA-2017-06-23-001728-b.
В обґрунтування позову, прокурор стверджує, що узгодивши свою поведінку та тендерні пропозиції, ФОП ОСОБА_2 та ФОП Єрошова (Мокроменко) Г.П. порушили принцип добросовісної конкуренції, який встановлено ЗУ «Про публічні закупівлі», тим самим спотворили результати торгів, порушивши право замовника на придбання товару на засадах добросовісної конкуренції, з найбільш економічно вигідною пропозицією для економії бюджетних коштів, що виділені на таку закупівлю. Прокурор зазначає, що на момент проведення відкритих торгів та укладання договору, відповідач-1 мала умисел на вчинення правочину, який завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.
З посиланням на приписи ст.ст. 203, 215, 228 Цивільного кодексу України, прокурор вважає договір укладеним без додержання вимог щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, який порушує економічні засади здійснення закупівель, робіт і послуг за державні кошти та таким, що підлягає визнанню недійсним.
Як вказує прокурор, на момент виникнення спірних правовідносин, Сєвєродонецька міська рада мала повноваження здійснювати контроль щодо законності проведених закупівель за бюджетні кошти та ефективністю їх використання при укладенні господарських договорів.
При дослідженні матеріалів позовної заяви, суд з`ясував, що Указом Президента України від 24.03.2023 №181/2023 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Луганській області», було утворено Сєвєродонецьку міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області, яка здійснює повноваження міської ради у період воєнного стану.
На підставі викладеного, першим позивачем у справі прокурор ставить саме цей орган державної влади, уповноважений здійснювати повноваження у спірних правовідносинах.
Щодо зміни прізвища та статусу підприємця першого відповідача.
Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру актів цивільного стану громадян, актовий запис №65, 14.07.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано шлюб. Після цього відповідач-1 змінила прізвище на ОСОБА_2.
Відповідно до витягу з ЄДР, ОСОБА_2 припинила статус підприємницької діяльності за власним рішенням з 31.12.2020.
За даними Витягу з єдиного державного демографічного реєстру, виконаного на запит суду, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно листа Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 26.12.2023 №10/2-1164, наданого прокурором до матеріалів позову, громадянка ОСОБА_2 перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб з 07.04.2022 за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .
На підставі викладеного, прокурор ставить першим відповідачем у справі - ОСОБА_2.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2024 справу передано на розгляд судді Шеліхіній Р. М.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 10.01.2024 суд підтвердив підстави представництва виконувачем обов`язків керівника Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області інтересів держави в особі Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області та Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України із заявленими позовними вимогами, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 25.01.2024 о 12 год 55 хв.
Від представника відповідача-1 адвоката Молиня Р.П. 15.01.2024 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді шляхом внесення його даних як представника ОСОБА_2
Суд задовольнив вказану заяву, вніс до справи Молиня Р.П. в якості представника відповідача-1 та надав доступ до матеріалів справи.
19.01.2024 від представника ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву без номеру від 19.01.2024, в якій відповідач-1 заперечує проти позову з огляду на наступне.
Відповідач-1 вважає недоведеним факт порушення оспорюваним правочином інтересів держави або суспільства, оскільки порушення антимонопольного законодавства у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, на яке прокурор посилається як на підставу позову, не тягне за собою недійсність укладеної угоди, а є підставою для застосування відповідальності у вигляді штрафу.
Як зазначає відповідач-1, сторони договору не заперечують належне виконання умов договору про закупівлю від 01.08.2017 №892230, що на думку відповідача-1, свідчить про його добросовісну поведінку та відсутність умислу на порушення інтересів держави та суспільства.
Відповідач-1 вважає, що прокурор не довів, що в результаті визнання договору недійсним майнові права держави буде захищено та відновлено, також не довів, що продукція поставлялася за завищеними цінами та не вказав протиправних наслідків укладення та виконання договору.
Крім цього, відповідач-1 вважає, що прокурором пропущено строк застосування адміністративно-господарських санкцій, встановлений ст. 250 ГК України, що виключає можливість застосування наслідків недійсності правочину, а тому свідчить про неефективність обраного прокурором способу захисту.
Відповідач-1 просить у задоволенні позову відмовити.
Відповідач-1 повідомляє, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 29 600,00 грн.
Від органу прокуратури через систему «Електронний суд» 25.01.2024 (до початку судового засідання) надійшла відповідь № 52/1-108вих-24 від 24.01.2024 на відзив першого відповідача, в якій прокурор зазначив наступне.
Як стверджує прокурор, рішення Антимонопольного комітету є беззаперечним доказом антиконкурентної поведінки переможця тендеру, а недійсність спірного договору - наслідком спотворення результатів торгів шляхом погодження своєї поведінки.
Прокурор зазначає, що виконання оскаржуваного правочину не перешкоджає поданню та розгляду позовних вимог про визнання його недійсним.
Щодо доведення порушення інтересів держави і суспільства, прокурор, з посиланням на Закони України «Про публічні закупівлі» та «Про захист економічної конкуренції», вважає, що в даному випадку прямий інтерес держави полягає у неухильному дотриманні учасниками процедури закупівлі та замовником встановлених Законами вимог для участі у тендері. Порушуючи вимоги чинного законодавства шляхом вчинення відповідачем-1 антиконкурентних узгоджених дій, відповідач-1 мала на меті здобуття перемоги будь-якою ціною, в тому числі шляхом домовленостей з іншим учасником.
На думку прокурора, всі ці дії свідчили про незаконний намір ОСОБА_2 отримати право на укладення договору з метою одержання прибутку, тому договір від 01.08.2017 №89-2230 підлягає визнанню недійсним, як такий, що суперечить інтересам держави та суспільства.
Щодо строку позовної давності, прокурор у відповіді на відзив зазначає, що правові наслідки недійсності правочину, вчиненого з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, не є адміністративно-господарськими санкціями, які згідно ст. 238 ГК України застосовуються за порушення правил здійснення господарської діяльності, та до них не може бути застосовано положення ст. 250 ГК України щодо річного строку застосування.
Крім цього, прокурор вважає, що в період дії воєнного стану строки позовної давності, як загальної, так і спеціальної, не сплинули, а продовжені на строк дії воєнного стану, з огляду на що прокурором та позивачами процесуальні строки для пред`явлення позову дотримані.
У судове засідання 25.01.2024 прибув прокурор та в режимі відеоконференції представник відповідача-1.
Для повного, об`єктивного та всебічного розгляду спору по суті, ухвалою Господарського суду Луганської області від 25.01.2024 підготовче судове засідання відкладено на 22.02.2024 о 12 год 20 хв.
30.02.2024 від представника відповідача-1 через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив без номеру від 29.01.2024, в яких відповідач-1, посилаючись на норми ст. 228 ЦК України, ст. 202, 216, 217, 238, 250 ГК України вважає, що застосування до відповідачів адміністративно-господарських санкцій після шести місяців з дня виявлення порушення чи закінчення одного року з дня вчинення правочину є неправомірним. Наводячи висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 25.07.2023 у справі №160/14095/21, відповідач-1 вважає, що цей строк повинен розглядатися як такий, що встановлює терміни протягом і в межах яких має право ініціювати перед судом застосування наслідків недійсності правочину (процесуальний строк звернення до суду), оскільки застосування таких наслідків є видом адміністративно-господарської санкції, яка передбачена главою 27 розділу V ГК України. Це строк також повинен розглядатися і як граничний строк вжиття (накладення) таких заходів судом (матеріально-правовий строк давності).
Відповідач-1, посилаючись на висновки судів вищих інстанцій, вказує, що позовна вимога про визнання правочину недійсним є належним способом захисту, разом із тим вимога про визнання виконаного/частково виконаного договору недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема, про стягнення коштів на користь позивача, витребування майна з володіння відповідача.
Відповідач-1 вважає, що обраний прокурором спосіб захисту порушеного права про визнання оспорюваного договору недійсним без застосування наслідків недійсності не є ефективним та не призводять до поновлення майнових прав держави.
Таким чином, на думку відповідача-1 на сьогодні існує усталена позиція про те, що відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 208 ГК України, є адміністративно-господарською санкцією і строк для її застосування визначає ст. 250 ГК України. Відповідач-1 просить відмовити в задоволенні позову.
У судове засідання 22.02.2024 прибув прокурор та представник відповідача-1.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 22.02.2024 суд, на підставі п. 5 ч.1 ст. 227 ГПК України, зупинив провадження у справі до постановлення кінцевого рішення Великої Палати Верховного Суду у справі №580/4531/23 та зобов`язав сторін повідомити суд про набрання таким рішенням законної сили.
Від Сєвєродонецької окружної прокуратури через підсистему «Електронний суд» 03.04.2024 надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №913/3/24.
Орган прокуратури повідомляє, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №580/4531/23 набрала законної сили 29.02.2024.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 04.04.2024 суд поновив провадження у справі №913/3/24; підготовче засідання призначив на 12.04.2024 о 10 год 30 хв.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 08.04.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів, починаючи з 23.04.2024 по 22.05.2024 (включно); підготовче судове засідання відкладено на 09.05.2024 об 11 год. 30 хв.
10.04.2024 від Сєвєродонецької окружної прокуратури через підсистему «Електронний суд» надійшли пояснення № 52/1-449вих-24 від 09.04.2024, в яких наведено висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 25.10.2019 у справі № 911/1107/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №580/4531/23 від 29.02.2024.
Прокурором також зазначено, що до спірних правовідносин у справі № 913/3/24 застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки, як визначено ст. 257 Цивільного кодексу України, з огляду на що прокурором та позивачами дотримано процесуальні строки для пред`явлення позову.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 17.04.2024 провадження у справі №913/3/24 зупинено до набрання законної сили постановою Великої Палати Верховного Суду у справі №918/1043/21 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту такої постанови. Зобов`язано учасників справи №913/3/24 інформувати суд про набрання постановою Великої Палати Верховного Суду у справі №918/1043/21 законної сили.
04.10.2024 від Сєвєродонецької окружної прокуратури через підсистему «Електронний суд» надійшла заява без номеру від 04.10.2024 про поновлення провадження у справі №913/3/24.
Орган прокуратури повідомив, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №918/1043/21 набрала законної сили 18.09.2024. Загальний доступ до повного тексту постанови надано 23.09.2024.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 14.10.2024 провадження у справі №913/3/24 поновлено; підготовче засідання призначено на 04.11.2024 о 14 год 30 хв.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.10.2024 провадження у справі №913/3/24 зупинено до закінчення розгляду Верховним Судом справи №913/279/23 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту такої постанови. Зобов`язано учасників справи №913/3/24 інформувати суд про набрання постановою Верховного Суду у справі №913/279/23 законної сили.
Верховним Судом ухвалено постанову від 18.02.2026 у справі № 913/279/23, щодо якої забезпечено доступ у Єдиному державному реєстрі судових рішень 25.02.2026.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 02.03.2026 поновлено провадження в справі № 913/3/24. Підготовче засідання призначено на 20.03.2026 о 12 год 15 хв.
19.03.2026 від виконувача обов`язків керівника Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання № 52-57вих-26 від 19.03.2026 про зупинення провадження у справі №913/3/24 до закінчення розгляду Великою Палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/20111/23 та оприлюднення повного тексту судового рішення.
Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою Верховного Суду від 24.02.2026 справу №910/20111/23 передано на розгляд Великої Палати у зв`язку з наявністю виключної правової проблеми щодо застосування ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України, що має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Прокурор зазначає, що спірні правовідносини у даній справі є подібними до правовідносин у справі № 910/20111/23, оскільки стосуються визнання недійсними договорів у сфері публічних закупівель та застосування спеціальних наслідків недійсності правочину, передбачених ч. 3 ст. 228 ЦК України.
Прокурор наголошує, що вирішення вказаної правової проблеми Великою Палатою Верховного Суду матиме суттєве значення для правильного вирішення цієї справи, а також для забезпечення єдності судової практики у подібних правовідносинах.
З огляду на викладене, з посиланням на п. 7 ч. 1 ст. 228 та п. 11 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України, прокурор просить зупинити провадження у справі до закінчення розгляду справи № 910/20111/23 Великою Палатою Верховного Суду.
У судове засідання 20.03.2026 прибув прокурор, у режимі відеоконференції прибув представник відовідача-1.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання про зупинення провадження в справі, представник відовідача-1 не заперечував щодо його задоволення.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 20.03.2026 клопотання виконувача обов`язків керівника Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області № 52-57вих-26 від 19.03.2026 про зупинення провадження у справі №913/3/24 задоволено. Провадження у справі №913/3/24 зупинено до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/20111/23 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.
Судом встановлено, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 08.04.2026 справу № 910/20111/23 повернуто відповідній колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду. Повний текст цієї ухвали було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 13.04.2026.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 21.04.2026 поновлено провадження в справі № 913/3/24. Підготовче засідання призначено на 01.05.2026 об 11 год 45 хв.
У судове засідання 01.05.2026 прибув прокурор, у режимі відеоконференції прибув представник відовідача-1.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 01.05.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.06.2026 о 12 год 30 хв.
У судове засідання 01.06.2026 у режимі відеоконференції прибув прокурор та представник відовідача-1.
У судовому засіданні 01.06.2026 оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення.

Відповідно до інформації з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою відповідача-2 є: 93404, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 2Б. 
За інформацією Акціонерного товариства «Укрпошта», розміщеній на офіційному вебсайті (https://offices.ukrposhta.ua) відділення в м. Сіверськодонецьк Луганської області тимчасово не функціонують, а тому пересилання поштової кореспонденції до вказаного населеного пункту наразі є неможливим.
Зареєстрованого Електронного кабінету в системі ЄСІТС відповідач-2 не має.
До відома відповідача-2: згідно абз. 1 ч. 6 ст. 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
На підставі викладеного, відповідач зобов`язаний мати «Електронний кабінет» Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або в підсистемі «Електронний суд».
З метою дотримання процесуальних прав відповідача-2, всі процесуальні документи суду направлялися на офіційну електронну адресу, яка міститься у витязі ЄДР uoz@sed-rada.gov.ua, uzo@ukrpost.ua. Крім цього, інформація по справі розміщувалася відповідно до ч. 2 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на офіційному вебсайті судової влади України за посиланням: https://lg.arbitr.gov.ua/sud5014/.
Позивачам, прокуратурі, відповідачу-1 та представнику відповідача-1 процесуальні документи суду надсилалися до їх Електронних кабінетів у системі ЄСІТС.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що суд повідомив сторін по справі належним чином про розгляд справи в суді.
Відповідач-2 правом, передбаченим ст. 165 ГПК України щодо оформлення відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

23.06.2017 Управлінням охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради в електронній системі закупівель «Prozorro» опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів із закупівлі «ДК 021:2015 15110000-2 М`ясо (15112000-6 М`ясо свійської птиці), ідентифікатор публічної закупівлі UA-2017-06-23-001728-b. Очікувана вартість предмета закупівлі становила 355 000,00 гривень. Кінцевий строк подання тендерних пропозицій 10 липня 2017 року 10:00.
Тендерні пропозиції з метою участі у відкритих торгах подано двома суб`єктами господарювання: фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (тендерна пропозиція 287 936,00 грн) та фізичною особою-підприємцем Мокроменко Ганною Павлівною (тендерна пропозиція 353 280,00 грн).
Протоколом засідання тендерного комітету Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради щодо організації проведення закупівлі товарів, робіт та послуг від 13.07.2017 ФОП ОСОБА_2 обрано переможцем торгів, оскільки тендерна пропозиція визнана найбільш економічно вигідною та такою, що відповідає умовам тендерної документації та кваліфікаційним критеріям.
13.07.2017 в електронній системі публічних закупівель «Рrozorro» опубліковано повідомлення про намір укласти договір з переможцем процедури закупівлі.
01.08.2017 між Управлінням охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради (далі - замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - постачальник) укладено договір №89-2230 від 01.08.2017 (далі - договір), за яким постачальник зобов`язується у 2017 році поставити замовнику товар у кількості та за цінами, що визначені в специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити товар на умовах, визначених цим договором (п. 1.1. договору).
Найменування (номенклатура, асортимент) товару: ДК 021:2015:15110000-2 - М`ясо (15112000-6 М`ясо свійської птиці). Кількість товару зазначена в специфікації до договору (п. 1.2. договору).
Відповідно до п. 3.1. договору сума договору становить 287 936,00 грн без ПДВ.
Пунктом 4.1. договору передбачено, що розрахунки проводяться шляхом: оплати замовником після виконання сторонами п. 5.11. договору, наданням постачальником накладної на оплату товару (далі - накладна) та виконаної заявки замовника.
Згідно з п. 5.2. договору місце поставки (передачі) товарів здійснюється за адресою: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, 2Б (продовольчий склад).
У розділі 12 Додатки до договору сторони визначили, що невід`ємною частиною цього договору є специфікація.
У подальшому, між Управлінням охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено низку додаткових угод до договору №89-2230 від 01.08.2017.
Зокрема, 29.12.2017 між Управлінням охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 5 до договору поставки №89-2230 від 01.08.2017, якою внесено зміни до пункту 11.8. договору та продовжено дію договору до 31.03.2018. Додаткова угода набрала чинності з моменту укладання та застосовується до відносин сторін, які виникли з 01.01.2018 і діє до 31.03.2018 (згідно ч. 3 ст. 631 ЦК України).
19.01.2018 між сторонами було укладено додаткову угоду № 6 до договору поставки №89-2230 від 01.08.2017, якою сторони погодились внести до пункту 3.1. договору такі зміни:
«Загальна сума договору за 2017 рік становила по п. 3.1. Сума договору становить 287 920,63 грн без ПДВ. Сума цього договору з 01.01.2018 по 31.03.2018 не перевищує 20% загальної суми договору за 2017 рік та становить 50 000,00 грн, без ПДВ».
В електронній системі публічних закупівель «Рrozorro» було опубліковано повідомлення про внесення змін до договору про закупівлю.
Згідно з інформацією, розміщеною в Єдиному вебпорталі використання публічних коштів (https://spending.gov.ua), загальна сума сплачених Управлінням охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради коштів за договором №89-2230 від 01.08.2017 становить 337 918,69 грн.
У подальшому, рішенням Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.06.2021 №70/60-р/к у справі №6/01-144-20, визнано що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 та фізична особа-підприємець Єрошова (Мокроменко) Ганна Павлівна вчинили порушення, передбачене п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження своєї поведінки під час підготовки тендерних пропозицій та участі у процедурі закупівлі, проведеної Управлінням охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради на закупівлю: «ДК 021:2015 код 15110000-2 - М`ясо (15112000-6 М`ясо свійської птиці)», ідентифікатор публічної закупівлі в системі «Prozorro» UA-2017-06-23-001728-b.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.
Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у листі від 12.12.2023 № 70-02/1590е повідомило, що рішення №70/60-р/к від 24.06.2021 не скасовувалось та не оскаржувалось. 
Отже, Адміністративна колегія Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України встановила, що поведінка відповідача-1 є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, заборонених відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Прокурор зазначає, що укладений за результатами процедури закупівлі договір №89-2230 від 01.08.2017, підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 і ч. 3 ст. 228 ЦК України, як такий, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства з умислу однієї сторони - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, а одержані нею 337 918,69 грн за цим правочином повинні бути повернуті Управлінню охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради як іншій стороні договору, а отримані останнім за рішенням суду кошти повинні бути стягнуті в дохід держави, у зв`язку з чим звернувся до суду з відповідним позовом.
Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані позивачем докази своїх вимог до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України, а правові наслідки недійсності правочину - статтею 216 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлено законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним (оспорюваний правочин).
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
За змістом ч. 3 ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Таким чином, ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.
У рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» навів мотиви, згідно з якими інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).
Поняття «інтереси держави» має невизначений зміст, і в кожному конкретному випадку необхідно встановити, порушені чи ні інтереси окремої особи або держави. Інтереси держави - це закріплена Конституцією та законами України, міжнародними договорами (іншими правовими актами) система фундаментальних цінностей у найбільш важливих сферах життєдіяльності українського народу і суспільства.
У Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 дано визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес»: у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова) означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Отже, для правильного вирішення спору у цій справі необхідно встановити, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою із сторін і в якій мірі виконано зобов`язання, а також наявність наміру (умислу) у кожної із сторін.
Наявність наміру (умислу) у сторін (сторони) означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.
19.12.2025 Верховний суд у складі суддів об`єднаної палати касаційного господарського суду у справі № 922/3456/23 за результатами розгляду касаційних скарг ухвалив постанову, в якій дійшов наступних висновків:
«Щодо підстав для застосування до спірних відносин ч. 3 ст. 228 ЦК України.
64. Згідно з цією нормою у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави».
«Щодо правової природи наслідків недійсності правочину, передбачених ч. 3 ст. 228 ЦК України.
66. Стягнення всього отриманого за недійсним правочином у дохід держави є конфіскацією, яка за своєю правовою природою не є цивільно-правовим інститутом. У первісній редакції ЦК, який набув чинності 01.01.2004, такої норми не існувало. Однак Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Податкового кодексу України» від 02.12.2010 ст. 228 була доповнена ч. 3, присвяченою недійсності правочинів, що не відповідають інтересам держави і суспільства, його моральним засадам».
« 74. Вирішуючи питання щодо застосування ч. 3 ст. 228 ЦК суд має враховувати що санкції, передбачені ч. 3 ст. 228 ЦК, ч. 1 ст. 208 ГК є не компенсаційними, а конфіскаційними санкціями, які передбачають стягнення усього отриманого за правочином на користь держави. Ці санкції спрямовані не на відновлення правового стану, який існував до порушення, а на покарання осіб, які порушили законодавчу заборону вчиняти правочин, який не відповідає інтересам держави і суспільства».
« 76. Застосування наслідків, передбачених ч. 3 ст. 228 ЦК є втручанням держави у право власності приватних осіб. Тому підлягає застосуванню ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до зазначеної статті кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів».
« 93. Верховний Суд у постанові від 20.03.2019 у справі № 922/1391/18 вказав, що здійснивши правовий аналіз ч. 3 ст. 228 ЦК можна дійти висновку, що ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.
94. Отже, для застосування приписів ч. 3 ст. 228 ЦК прокурор у цій справі мав довести, що сам правочин (придбання світильників комунальним підприємством) за своєю суттю є протиправним, спрямованим на порушення інтересів держави та суспільства. Втім, прокурор цього не доводив, стверджував про порушення правил конкуренції, які мали місце під час проведення закупівлі».
« 100. Об`єднана палата вважає, що враховуючи конфіскаційний характер санкції, передбаченої ч. 3 ст. 228 ЦК, який суд не може змінити, як і зменшити розмір, ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції».
« 105. Враховуючи викладене, Об`єднана палата уточнює висновки, що містяться у постановах від 13.11.2024 у справі № 911/934/23, від 17.10.2024 у справі № 914/1507/23, а також інших постановах колегій суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо застосування ч. 3 ст. 228 ЦК, таким чином:
При визначенні підстав для застосування ч. 3 ст. 228 ЦК, яка містить санкцію конфіскаційного характеру, не властиву нормам цивільного законодавства, і яка несе в собі високі ризики втручання держави в право власності приватних осіб, суд має враховувати критерії, визначені ЄСПЛ, щодо пропорційності покарання (конфіскації без вироку суду) та можливості обрання менш обтяжливого заходу для винної сторони правочину (двосторонньої реституції, стягнення збитків, штрафу тощо)».
Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно із ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням положень ч. 4 ст. 236 ГПК України суд враховує зазначені вище висновки Верховного Суду у справі № 922/3456/23, оскільки правовідносини у справах є подібними щодо застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України у спірних правовідносинах з огляду на предмет та правові підстави позову (визнання недійсним договору, стягнення коштів на підставі ч. 3 ст. 228 ЦК України).
Суд зазначає, що прокурор у цій справі не довів, що оспорюваний правочин за своєю суттю є протиправним, спрямованим на порушення інтересів держави та суспільства. Прокурор обґрунтовував свої доводи виключно рішенням Антимонопольного комітету України. Лише сам встановлений рішенням АМК факт вчинення відповідачем-1 порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій під час участі у спірній закупівлі не є підставою для визнання договору №89-2230 від 01.08.2017 недійсним - як такого, що вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства. 
Отже, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між порушенням конкуренції та погіршенням майнового становища держави, що виключає можливість кваліфікації правочину як такого, що вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
Відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 3 ст. 228 ЦК України підставою для визнання правочину недійсним є встановлення того, що його зміст або мета вчинення завідомо суперечать інтересам держави і суспільства. Оскільки таких обставин у цій справі прокурором не доведено, правові підстави для визнання спірного правочину недійсним відсутні.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно зі статтями 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З огляду на викладене, правові підстави для визнання оспорюваного правочину недійсним відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 3 ст. 228 ЦК України та застосування наслідків його недійсності відсутні, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.
З урахуванням статті 129 ГПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 8 096,78 грн покладаються на Луганську обласну прокуратуру.
Керуючись ст. ст. 2, 13, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.
2. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 8 096,78 грн покласти на Луганську обласну прокуратуру.

У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ст. 256 ГПК України, та в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано - 05.06.2026.

Суддя   Ріта ШЕЛІХІНА