Справа № 466/4075/26
Провадження № 2-о/466/228/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року м. Львів 
Шевченківський районний суд м. Львова в складі: 
головуючого – судді Ковальчука О.І.
секретаря Пилипців О.-І.І.
з участю представника заявника, адвоката Мацух Ю.І.
справа №466/4075/26 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису
в с т а н о в и в:
07.05.2026 адвокат Мацух Ю.І. звернулася до суду із заявою в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 6 місяців, шляхом встановлення наступних заходів тимчасового обмеження прав або покладення на нього обов`язків, а саме: 1. заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в місці фактичного проживання постраждалого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 ; 2. заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися на відстань менше 500 м до місця фактичного проживання постраждалого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , місць перебування або до місць частого відвідування постраждалого; 3. обмежити будь-яке спілкування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 4. заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переслідувати його, встановлювати будь-які контакти; 5. заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вести листування, телефонні переговори та або контактувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
В обґрунтування заяви покликається на те, що у листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до поліції із заявою про заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_2 . 27.11.2025 обвинувальний акт разом із іншими матеріалами кримінального провадження передано до Шевченківського районного суду м. Львова.
05.12.2025 Шевченківським районним судом м. Львова постановлено ухвалу в справі № 466/11087/25 про закриття кримінального провадження №12025142380000634 від 23.11.2025 року про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
В ухвалі Шевченківського районного суду м. Львова від 05.12.2025 встановлено наступне. ОСОБА_2 , 23.11.2025, приблизно о 01 год. 00 хв., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , у результаті словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень своєму тестю, ОСОБА_1 , умисно наніс декілька хаотичних ударів кулаками своїх рук по тілу, тулубу потерпілого та один удар ногою в область лівої ноги, чим спричинив потерпілому 3 садна на передній поверхні лівої гомілки, які згідно висновку судово-медичного експерта № 849 від 25.11.2025 відносяться до легкого ступеня тяжкості, вчинивши тим самим діяння, що має ознаки фізичного насильства, як форми домашнього насильства відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року № 2229-8.
Таким чином, дії ОСОБА_2 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
В підготовчому засіданні потерпілий ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_2 закрити у зв`язку з примиренням. Зазначив, що до обвинуваченого жодних претензій матеріального та морального характеру немає, з обвинуваченим примирились.
Обвинувачений ОСОБА_2 у підготовчому засіданні просив суд закрити провадження по справі у зв`язку з його примиренням з потерпілим та звільнити його від кримінальної відповідальності.
В результаті, 05.12.2025 Шевченківським районним судом м. Львова постановлено ухвалу в справі № 466/11087/25 про закриття кримінального провадження.
26.12.2025 Шевченківським районним судом м. Львова у справі № 466/12102/25 винесено вирок про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, кримінальне провадження № 12025142380000664. Вирок не оскаржено та він набрав законної сили.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.12.2025, приблизно о 22 год. 30 хв., перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , у результаті словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень своєму тестю – позивачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно наніс два удари кулаком правої руки в ліву частину голови, чим спричинив потерпілому синці у лобно-скроневій ділянці зліва, в потиличній ділянці зліва, в ділянці здухвинної кістки, які згідно з висновком судово-медичного експерта № 912 від 18.12.2025 відносяться до легкого ступеня тяжкості, вчинивши тим самим діяння, що має ознаки фізичного насильства, як форми домашнього насильства відповідно до положень Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 № 2229-8.
Відповідно до вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 26.12.2025 у справі № 466/12102/25, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку / злочину)передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень 00 копійок.
У зв`язку з подіями 17.12.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазнав сильних душевних страждань. Разом з цим, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розбив ОСОБА_1 мобільний телефон, окуляри, а також побив вхідні двері у квартиру, які вже не підлягають ремонту, їх потрібно замінити. ОСОБА_1 відремонтував окуляри власними силами.
18.12.2025 ОСОБА_1 за власний кошт придбав новий телефон Redmi Note 12 Pro 8/256 GB вартістю 5 550, 00 грн (п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень 00 копійок), копія квитанції додається. 
ОСОБА_2 добровільно не відшкодував ОСОБА_1 завдані збитки, у зв`язку з чим ОСОБА_1 змушений звернутись до суду із позовною заявою.
22.02.2026 ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із цивільним позовом.
06.03.2026 Шевченківським районним судом м. Львова постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій судом встановлено наступне: "Згідно з інформацією відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань паспортизації, реєстрації та еміграції ЗМУ ДМС України про зареєстроване місце проживання відповідача, яка надійшла до суду 02.03.2026, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , знятий з реєстрації 22.08.2025."
Таким чином, адреса АДРЕСА_3 , є останнім відомим місцем проживання ОСОБА_3 .
Таким чином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою, яка зазнала домашнього насильства. Враховуючи, те що домашнє насильство вчинялось ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , протягом тривалого часу, а також те, що його дії реально загрожують життю та здоров`ю ОСОБА_1 , як потерпілому та неправомірні дії ОСОБА_2 завдають ОСОБА_1 моральних страждань, що полягають в душевному болі, постійному переживанні за своє здоров`я, приниженні його честі та гідності, а також пережитих фізичних стражданнях, що викликають побоювання за власну безпеку, аби уникнути повторних випадків домашнього насильства, цією заявою просить видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 6 місяців, шляхом встановлення наступних заходів тимчасового обмеження прав або покладення на нього обов`язків.
Заявник ОСОБА_1 фактично проживає за адресою АДРЕСА_4 , що підтверджується копією акта від 20.03.2026.
З врахуванням вищевикладеного, змушені звернутися до суду з заявою про видачу обмежувального припису.
У судовому засіданні представник заявника, адвокат Мацух Ю.І. підтримала вимоги викладені в заяві, надавши пояснення, аналогічні до викладених у заяві про видачу обмежувального припису та просила заяву задовольнити.
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про видачу обмежувального припису підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до положень глави 13 Розділу IV ЦПК України справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження.
Згідно з п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
За змістом п.п. 2, 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника – це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).
За змістом ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Згідно вимог ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).
Пунктом четвертим частини першої статті 18 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що до завдань у сфері запобігання домашньому насильству належать: формування в суспільстві нетерпимого ставлення до насильницьких моделей поведінки, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед постраждалих дітей, усвідомлення домашнього насильства як порушення прав людини.
Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 10 Закону України «Про охорону дитинства» держава здійснює захист дитини від усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною, експлуатації, включаючи сексуальне насильство, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють.
Згідно положень статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» будь-які форми фізичного, психологічного, сексуального або економічного насильства над дитиною, зокрема домашнього насильства, визнаються жорстоким поводженням з дитиною. А дитина, яка потрапила в умови, що негативно впливають на її життя, стан здоров`я та розвиток у зв`язку жорстоким поводженням, зокрема домашнім насильством, має статус дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах.
Судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_4 проживає без реєстрації заявник ОСОБА_1 , а власником вказаної квартири є ОСОБА_4 , що підтверджується копією акту обстеження ЖБК №118 від 20.03.2026 (а.с.28).
Судом також встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 05.12.2025 по справі №466/11087/25, кримінальне провадження №12025142380000634 від 23.11.2025 року про обвинувачення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - закрито. Звільнено обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з примиренням із потерпілим, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З вказаної ухвали від 05.12.2025 по справі №466/11087/25 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , приблизно о 01 год. 00 хв., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_5 , у результаті словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень своєму тестю, ОСОБА_1 , умисно наніс декілька хаотичних ударів кулаками своїх рук по тілу, тулубу потерпілого та один удар ногою в область лівої ноги, чим спричинив потерпілому 3 садна на передній поверхні лівої гомілки, які згідно висновку судово-медичного експерта №849 від 25.11.2025 відносяться до легкого ступеня тяжкості, вчинивши тим самим діяння, що має ознаки фізичного насильства, як форми домашнього насильства відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року № 2229-8. Таким чином, дії ОСОБА_2 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження (а.с.18-20).
Крім того, вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 26.12.2025 по справі №466/12102/25, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку/злочину) передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень 00 копійок.
Згідно вказаного вироку від 26.12.2025 по справі №466/12102/25, ОСОБА_2 , 17.12.2025 року, приблизно о 22 год. 30 хв., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_5 , у результаті словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень своєму тестю ОСОБА_1 , умисно наніс два удари кулаком правої руки в ліву частину голови, чим спричинив потерпілому синці у лобно-скроневій ділянці зліва, в потиличній ділянці зліва, в ділянці здухвинної кістки, які згідно з висновком судово-медичного експерта №912 від 18.12.2025 року відносяться до легкого ступеня тяжкості, вчинивши тим самим діяння, що має ознаки фізичного насильства, як форми домашнього насильства відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-8. Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується в умисному легкому тілесному ушкодженні, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (а.с.21-23).
Так, у зв`язку з подіями 17.12.2025, ОСОБА_1 зазнав душевних страждань. Разом з цим, ОСОБА_2 , розбив ОСОБА_1 мобільний телефон, окуляри, а також побив вхідні двері у квартиру. 18.12.2025 ОСОБА_1 за власний кошт придбав новий телефон Redmi Note 12 Pro 8/256 GB вартістю 5550,00 грн., проте ОСОБА_2 добровільно не відшкодував ОСОБА_1 завдані збитки, у зв`язку з чим ОСОБА_1 22.02.2026 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із цивільним позовом (а.с.25-26).
За наведених обставин, суд вважає, що ризики повторного вчинення щодо заявника, психологічного або фізичного насильства з боку ОСОБА_2 є реальними. Його дії носять системний характер, за що він притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (проступку / злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Заявник з приводу поведінки ОСОБА_2 неодноразово звертався в органи поліції та на даний час має обґрунтовані підстави побоюватися за власну безпеку. Відповідно, суд вбачає за необхідне видати обмежувальний припис з метою захисту постраждалої від домашнього насильства та для попередження можливого повторного застосування до нього насильства з боку ОСОБА_2 .
Зважаючи на оцінені в судовому засіданні докази, беручи до уваги позицію заявника, суд вважає, що наявні підстави для застосування до ОСОБА_2 заборони наближатися на відстань менше 500м до місця фактичного проживання постраждалого; обмеження будь-якого спілкування з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; заборони особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переслідувати його, встановлювати будь-які контакти; заборони вести листування, телефонні переговори та або контактувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, на строк 2 місяці, задовольнивши заявлені вимоги частково. 
На переконання суду, видача обмежувального припису забезпечить дієвий, ефективний та невідкладний захист заявника від домашнього насильства, буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства та саме такий строк на даний час є достатнім для виконання обмежувальним приписом захисної та превентивної функції.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 липня 2020 року у справі № 753/10840/19.
Згідно з правовим висновком, зробленим Верховним Судом у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19), обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях.
Як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 у справі №754/11171/19, тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом №2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.
Так, суд дійшов висновку, що такі заходи доцільно застосувати на два місяці, а не на шість, як просить заявник. Суд визначає такий строк дії обмежувального припису і вважає його достатнім та співмірним за конкретних обставин справи, адже з огляду на надані суду докази застосування обмежувального припису на такий тривалий термін як 6 місяців носитимуть непропорційний та надмірний характер для заінтересованої особи.
Відтак, з урахуванням встановлених фактичних обставин та за наслідками оцінки ризиків в їх сукупності, суд вважає, що вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства носить тривалий та систематичний характер та в подальшому існує ризик можливого продовження таких дій, а тому заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з метою захисту заявника від домашнього насильства, і запобігання можливим повторним спробам вчинення такого з боку ОСОБА_2 .
Згідно ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.
Керуючись ст.ст.13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 263-265, 268, 350-2 - 350-6 ЦПК України, суд 
ухвалив: 
заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису – задовольнити частково.
Видати обмежувальний припис терміном на 2 (два) місяці, яким: 
- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , наближатися на відстань менше 500м до місця фактичного проживання постраждалого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місць перебування або до місць частого відвідування постраждалого; 
- обмежити будь-яке спілкування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 
- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переслідувати його, встановлювати будь-які контакти; 
- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 вести листування, телефонні переговори та або контактувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Допустити негайне виконання рішення суду.
Копію рішення направити до Відділу Поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ) на профілактичний облік.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.
Текст рішення складено та підписано 12.05.2026 року. 
  Суддя	  	 О.  І.  Ковальчук