12.05.2026
Справа №489/939/26
Провадження №2-о/489/73/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 м. Миколаїв
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого – судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань – Горецькою П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа – Миколаївська міська рада
встановив.
Заявниця звернулася до суду з заявою, якою просила встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Мотивуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємицею квартири АДРЕСА_1 . Власницею вказаної квартири відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення Ленінської районної ради народних депутатів міста Миколаєва Миколаївської області від 19 березня 1993 № 49, є її рідна бабуся ОСОБА_2 . Проте, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , прізвище бабусі зазначено як ОСОБА_2 . Однак, свідоцтво про право власності на квартиру видане на прізвище « ОСОБА_3 ». Тобто, при виготовлені та видачі свідоцтва про право власності на житло було допущено помилку в написанні прізвища. Встановлення даного факту, заявниці необхідно для реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на квартиру та в подальшому отримання компенсації з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення». Оскільки померла не може звернутися у відповідні органи для виправлення описки у імені, єдиним належним способом для спадкоємця довести належність спадкодавцю правовстановлюючих документів, є встановлення факту у судовому порядку. 
Ухвалою суду від 12.02.2026, заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. 
Ухвалою суду від 30.03.2026, витребувано докази та відкладено розгляд справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від заявниці надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. 
Від представника Миколаївської міської ради надійшла заява про розгляд справи без представника ММР на підставі наявних матеріалів і просить прийняти рішення на розсуд суду. 
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
ОСОБА_1 є спадкоємцем квартири АДРЕСА_1 власницею якою була її рідна бабуся ОСОБА_2 .. Однак у Свідоцтві про право власності на вказану квартиру є помилка у прізвищі, а саме замість « ОСОБА_3 » вказано « ОСОБА_3 ».
У зв`язку з наявною помилкою у правовстановлюючому документі, вона звернулась до суду з дійсною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу її бабусі.
Заявниця зазначає, що встановлення даного факту, заявниці необхідно для реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на квартиру та в подальшому отримання компенсації з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення».
Норми права та мотиви їх застосування.
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.
Стаття 293 ЦПК України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно положень ст.315 ч.1 п.6, ч.2 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст.315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 «… суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів…».
Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним сином ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . 
З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, сформованого 01.04,2025, вбачається, що ОСОБА_6 , зареєструвала шлюб 27 листопада 2002 та змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».
Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідною донькою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . 
Отже, ОСОБА_1 є рідною онукою ОСОБА_2 . 
08 квітня 1993 виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів видано ОСОБА_2 Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, а саме на квартира АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 . Після його смерті відкрилася спадщина.
01 квітня 2025 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Хоменко О.О. з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
01 квітня 2025 ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Хоменко О.О. з заявою про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_9 зареєструвала шлюб 26 лютого 2015 та змінила прізвище на « ОСОБА_10 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 .
01 квітня 2025 ОСОБА_11 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Хоменко О.О. з заявою про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 14/2025 щодо спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Заявниця зазначає, що при виготовлені та видачі свідоцтва про право власності на житло було допущено помилку в написанні прізвища власниці « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_2 ». Померла не може звернутися у відповідні органи для виправлення описки у імені, єдиним належним способом для спадкоємця довести належність спадкодавцю правовстановлюючих документів, є звернення до суду. 
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 зареєстрували шлюб 27 жовтня 1973 та змінено прізвище « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_3 ».
Вказане підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, сформованого 01.04.2025.
З паспорта громадянина України серії НОМЕР_8 , вбачається, що Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 06.05.1997 видано паспорт на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка села Вільне Запоріжжя Новобузького району Миколаївської області. 
Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні з Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 01.04.2025, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 (знятий з реєстрації 23.05.2018) та ОСОБА_2 (знята з реєстрації 12.11.2024). 
Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, а саме для реалізації її майнових прав щодо реєстрації права власності та отримання компенсації з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення».
Оскільки невідповідність в написанні прізвища спадкодавиці у Свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок від 08.04.1993, виданого виконкомом Ленінської районної ради народних депутатів, перешкоджає заявниці реалізувати право на отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд дійшов висновку, що вимога про встановлення факту що має юридичне значення підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд
вирішив:
заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа – Миколаївська міська рада - задовольнити.
Встановити юридичний факт, належності ОСОБА_2 свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 08.04.1993 виданого виконкомом Ленінської районної ради народних депутатів, на квартиру АДРЕСА_1 . 
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_9 .
Заінтересована особа: Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул.. Адміральська, 20, ЄДРПОУ 26565573
Повний текст судового рішення складено «12» травня 2026.

Суддя Н.О. Рум`янцева