УХВАЛА

29 червня 2026 року 
м. Київ
справа №340/8105/25
провадження № К/990/25580/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Смоковича М. І.,
суддів: Кашпур О. В., Мацедонської В. Е.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Світловодської міської ради Кіровоградської області про скасування наказів стосовно припинення піклування над неповнолітнім ОСОБА_2 ,
у с т а н о в и в :
05 червня 2026 року зазначену касаційну скаргу сформовано за допомогою підсистеми «Електронний суд».
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Через відсутність складу колегії суддів, який визначений протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду цієї касаційної скарги, ухвала постановляється 29 червня 2026 року.
Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував ухвалені у цій справі судові рішення й установив, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Світловодської міської ради Кіровоградської області, в якому просила скасувати рішення №306 від 25 квітня 2025 року про можливість повернення неповнолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 до його матері ОСОБА_3 на виховання та спільне проживання; скасувати рішення №307 від 25 квітня 2025 року про зняття з неповнолітнього ОСОБА_2 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування; скасувати рішення №308 від 25 квітня 2025 року про припинення піклування над неповнолітнім ОСОБА_2 ; стягнути допомогу по догляду за дитиною з травня 2025 року; стягнути моральну шкоду 200000 грн.
Кіровоградський окружний адміністративний суд ухвалою від 08 грудня 2025 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року, відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі № 340/8105/25 відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду.
Перевіряючи доводи касаційної скарги на предмет обґрунтованості, Верховний Суд зазначає таке.
У силу пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.
Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 КАС України, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до пункту 4, 6 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; чи немає підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, вирішив відмовити у відкритті провадження у справі.
Так, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оспорюване рішення міської ради як органу опіки та піклування є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у осіб, яких рекомендовано призначити опікунами, таке рішення не порушує прав та обов`язків інших опікунів та підопічного. Правові наслідки для інших опікунів, підопічного виникають виключно в результаті постановлення рішення судом, в процесі чого саме і відбувається оцінка усіх доказів у сукупності, зокрема й оскаржуваних рішень органу опіки та піклування, які не мають наперед встановленої сили для суду, який розглядає справу і вирішує правове питання призначення опікуна неповнолітній особі.
Статтею 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
В адміністративній справі № 496/4271/16-а за позовом до Виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області про скасування протоколу засідання опікунської ради, висновку та рішення про доцільність позбавлення батьківських прав, Верховний Суд послався на те, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи з приводу оспорювання сімейних прав та захисту інтересів позивача, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства, крім того, оскаржувані дії відповідача безпосередньо не породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і не мають обов`язкового характер та погодився з висновками суду апеляційної інстанції про закриття провадження у цій справі у зв`язку з тим, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року).
Таким чином, спірні правовідносини виникли між учасниками справи з приводу оспорювання сімейних прав та захисту інтересів позивача, у зв`язку з чим такий спір повинен розглядатись за правилами цивільного судочинства.
Пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Зважаючи на викладене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі, не допустили порушення норм процесуального права (пункту 1 частини першої статті 170 КАС України), оскільки спір у цій справі пов`язаний з опікою, тобто з цивільними правовідносинами, що регулюються нормами ЦК України має розглядатись місцевим загальним судом за правилами цивільного судочинства.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України,
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року у справі № 340/8105/25 за позовом ОСОБА_1 до Світловодської міської ради Кіровоградської області про скасування наказів стосовно припинення піклування над неповнолітнім ОСОБА_2 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді О. В. Кашпур

В. Е. Мацедонська